ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" червня 2021 р.           Справа№ 910/10929/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Майданевича А.Г. 

за участю секретаря судового засідання: Нікітенко А.В.
за участю представників сторін: згідно із протоколом судового засіданні від 03.06.2021
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 (повне рішення складено 07.12.2020)
у справі № 910/10929/20 (суддя Чебикіна С.О.)
за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант"                     
про стягнення 883 105,29 грн.,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 826     514,51 грн. попередньої оплати, 37     112,44 грн. пені, 7     284,79 грн. 3% річних, 12     193,55 грн. інфляційних втрат за договором купівлі-продажу природного газу №87-В-АМПУ-18 на підставі ст.ст. 11, 202, 203, 509, 525, 526, 612, 625, 626, 627, 628, 629, 639 ЦК України та ст. 193 ГК України.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" 826     514,51 грн. попередньої оплати, 37     112,44 грн. пені, 7     284,79 грн. 3% річних, 12     193,55 грн. інфляційних втрат та 13     246,58 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" звернулось до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №     910/10929/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" про стягнення штрафних санкцій.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
На думку скаржника, суд при прийнятті оскаржуваного рішення, залишив поза увагою та не надав належної оцінки тому, що п. 8 додаткової угоди № 13 до договору купівлі-продажу природного газу № 87-В-АМПУ-18 від 26.06.2018, сторони визначили, що в разі коригування позивачем раніше узгодженого графіка постачання газу в бік зменшення в результаті чого утворюється договірна переплата - відповідач перераховує на рахунок позивача надмірно сплачену суму попередньої оплати за газ до 10 числа місяця наступного за місяцем постачання газу.
Скаржник вказує на те, що в порушення п. 26-27 договору позивач не направляв на адресу відповідача заявки щодо коригування раніше заявленого обсягу газу, а відповідач не погоджував коригування обсягів газу та відповідно не міг та не підписував відповідні додаткові угоди щодо зміни обсягів постачання природного газу, відтак у позивача на час прийняття оскаржуваного рішення відсутнє право вимагати у відповідача повернення надмірно сплачених коштів, оскільки таке право може виникнути у позивача лише у разі здійснення коригування обсягів газу в бік зменшення, однак, позивач не звертався до відповідача із заявами про коригування обсягів газу у передбачених договором порядку та строків, в результаті чого сторонами не було укладено відповідні додаткові угоди до договору, як передбачено п. 2.7 договору.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду 15.03.2021, вказує на те, що сума зазначеної переплати розрахована як різниця фактично сплачених грошових коштів та вартості природного газу згідно із актами за січень-березень 2020р., які складені згідно із п.п. 3.4, 3.5 договору та підписані постачальником без будь-яких застережень, таким чином, відповідачем фактом підписання зазначених актів фактичної підтверджено та погоджено наявність коригування обсягів природного газу у бік зменшення. Відповідач посилається на п.п. 2.5, 2.6 договору в редакції, що вже не діяли в період поставки січень-березень 2020р., згідно із п.п. 3, 4 додаткової угоди від 09.01.2020 № 13 до договору, таким чином, позивач не міг порушити умови п. 2.6, які в період постачання, вже не діяли. Умови п. 2.7 договору, а саме умова щодо необхідності укладення додаткових угод, не розповсюджується на порядок коригування обсягів споживання газу у бік зменшення, передбачений п. 2.6 договору в редакції, діючій згідно із додатковою угодою № 13.
Також позивач у відзиві зазначає про те, що сторони за договором вже діяли відповідно до абз. 2 п. 11 розділу ІІ Правил постачання природного газу, коли сума переплати за січень 2020р. була зарахована в рахунок оплати на наступний розрахунковий період - лютий 2020р., а після зазначеного зарахування відповідач продовжив (не припинив) постачати позивачу природний газ в лютому 2020р. і підписав без зауважень акт за січень 2020р., тобто відповідач був обізнаний про таку переплату та погодився з її сумою і таким чином підтвердив коригування обсягів споживання за січень 2020р. у бік зменшення. Після 31.03.2020 відповідач не здійснює постачання природного газу позивачу, тому на даний час не існує наступного розрахункового періоду у розумінні абз. 2 п. 11 розділу ІІ Правил, в рахунок оплати якого можна зарахувати переплату. Відповідач зобов`язаний повернути суму переплати, зазначену в позові, згідно абз. 3 п. 5.1 договору, або у будь-якому разі згідно абз. 2 п. 11 розділу ІІ Правил на письмову вимогу.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №     910/10929/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №  910/10929/20 залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/10929/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/10929/20. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 25.03.2021.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/1186/21від 25.03.2021, у зв`язку з перебуванням судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/10929/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.
Враховуючи викладене, розгляд справи № 910/10929/20 не відбувся, у зв`язку із чим справа підлягає призначенню до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2021 прийнято справу № 910/10929/20 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г. Призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №  910/10929/20  на 29.04.2021.
Судове засідання 29.04.2021 не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді Гаврилюка О.М. з 15.04.2021 на лікарняному.
30.04.2021, після виходу головуючого судді Гаврилюка О.М. з лікарняного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про призначення справи № 910/10929/20 до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №     910/10929/20, призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №  910/10929/20 у судовому засіданні 03.06.2021 о 10 год. 45 хв.
Від   представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 клопотання Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Повідомлено, що судове засідання у справі №  910/10929/20 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відбудеться 03.06.2021 о 10 год. 45 хв.
Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).
Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.
Враховуючи викладене, перебування головуючого судді Гаврилюка О.М. на лікарняному з 15.04.2021 по 29.04.2021, включно, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №  910/10929/20 розглядалась протягом розумного строку.
Явка учасників у судове засідання
Представник відповідача у судове засідання, призначене на 03.06.2021, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.
Позиції учасників справи
Представник позивача у судовому засіданні 03.06.2021 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/10929/20 залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
25.06.2018 між позивачем, як споживачем, та відповідачем, як постачальником, укладено договір № 87-В-АМПУ-18, за умовами якого відповідач зобов`язується передати позивачу природний газ у власність, а позивач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ на умовах даного договору (п. 1.1. договору).
Пунктом 2.5. договору визначено, що обсяг газу та строки його поставки визначаються та узгоджуються на кожен місяць.
Відповідно до п.3.4. договору приймання-передача газу, поставленого постачальником споживачу у відповідному місяці, оформляється щомісячними актами приймання-передачі товару.
Згідно п. 5.1. договору оплата за поставлений споживачу газ здійснюється на умовах попередньої оплати до 1 числа відповідного розрахункового періоду сплачується обсяг замовленого газу, відповідно до заявки, за умови отримання рахунку від постачальника, який надається у термін, достатній для проведення банківських розрахунків з можливістю надходження грошових коштів на рахунок постачальника до 1 числа відповідного розрахункового періоду. У разі здійснення коригування лімітів газу в бік зменшення, постачальник перераховує на рахунок споживача надмірно сплачену попередню оплату за газ до 10 числа місяця наступного за місяцем передачі газу.
На виконання умов договору в період з 27.12.2019 по 27.02.2020 споживачем (позивачем) було перераховано постачальнику (відповідачу)   попередню оплату за вказаним договором за поставку газу на січень - березень 2020 року на загальну суму 4  461  261,48 грн., що підтверджується   платіжними дорученнями, які містяться в матеріалах справи.
Поясненнями позивача та актами приймання-передачі природного газу №  7 від 31.01.2020 на суму 1  644 898,03 грн., № 312 від 29.02.2019 на суму 1  473  785,34 грн., № 552 від 31.03.2020 на суму 516  063,60 грн., які містяться в матеріалах справи та підписані уповноваженими представниками обох сторін підтверджується факт поставки відповідачем позивачу за договором за період з січня по березень 2020 року на загальну суму 3  634  746,97 грн.
Отже, сума переплати за договором за період з січня по березень 2020 року складає 826  514,51 грн. (4 461 261,48 грн. попередня оплата - 3 634 746,97   грн. поставленого газу) та підлягає поверненню постачальником (відповідачем) споживачу (позивачу) у відповідності до умов п. 5.1. договору.
29.05.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 1114/15-04-07-16/Вих, в якій вимагав повернути вказану суму надмірно сплаченої попередньої оплати, яка отримана відповідачем 02.06.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи описом вкладення в поштовий конверт та зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення.   
Однак, доказів поставки природного газу за період з січня по березень 2020 на суму   826 514,51 грн. або доказів повернення вказаної суми попередньої оплати відповідачем не надано, відсутні такі докази і у матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, враховуючи викладене та наступне.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України.
Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до п. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Частиною ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до абз. 2 п. 11 розділу ІІ Правил постачання природного газу у випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.
Відповідачем не надано доказів поставки природного газу за період з січня по березень 2020 на суму 826 514,51 грн. також не надано доказів повернення вказаної суми попередньої оплати відповідачем. 
Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовна вимога про стягнення 826 514,51 грн. є такою, що відповідає нормам законодавства та підтверджена матеріалами справи.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про безпідставність твердження відповідача про відсутність обов`язку з повернення попередньої оплати та на передчасність подання даного позову до суду, враховуючи те, що строк поставки за січень 2020 року закінчився у січні 2020, за лютий 2020 - у лютому 2020 року та за березень 2020 - у березні 2020 відповідно, а тому надмірно сплачена сума попередньої оплати за вказані місяці підлягала поверненню відповідачем позивачу у відповідності до умов п. 5.1. договору до 10 числа місяця наступного за місяцем передачі газу.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
У статті 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до п. 7.4.5. договору визначено, що за прострочення термінів повернення надмірно сплаченої суми попередньої оплати за газ, постачальник сплачує споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на день прострочення платежу, від несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем попередньої оплати, здійснивши перерахунок сум пені, інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням суми попередньої оплати у розмірі 826 514,51 грн., апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають суми пені у розмірі 37 112,44 грн.,  інфляційних нарахувань на суму боргу у розмірі 12 193,55 грн. та 3% річних у розмірі 7 284,79 грн. і вважає зазначені суми правильними та обгрунтованими.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, судом відхиляються як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства та, зокрема, спростовуються змістом абз. 2 п. 11 розділу ІІ Правил постачання природного газу.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи були почуті, враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №  2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №  3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/10929/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №  910/10929/20 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі № 910/10929/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2020 у справі №  910/10929/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газ-Оіл Гарант".
4. Справу № 910/10929/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

          Текст постанови складено та підписано 15.06.2021.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                А.Г. Майданевич