Дата документу  Справа № 335/392/21 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №335/392/21                                         Головуючий в 1 інст. Стеценко А.В.
Провадження №33/807/207/21                                         Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року                                                         місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю ОСОБА_1 , представника – адвоката Беклеміщева С.О., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Беклеміщева С.О. на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 26.12.2020, о 04 год 05 хв, біля будинку 69 по бул. Шевченка в м. Запоріжжі ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes Benz ML 400 з реєстраційним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився як на місці зупинки транспортного засобу та і у медичному закладі у присутності двох свідків. Від керування транспортного засобу відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушення Правил дорожнього руху. Про повторність попереджений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Беклеміщев С.О. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що із прийнятим рішенням не згоден, вважає, що рішення суду прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи у зв`язку з наступним. Так, за поясненнями ОСОБА_1 , він транспортним засобом не керував, а був пасажиром автомобіля Mercedes Benz, номер НОМЕР_1 , за кермом перебувала ОСОБА_2 , 1980 р.н., яка зупинивши злякалася, що не має посвідчення водія перелізла з водійського сидіння на пасажирське сидіння, а він переліз із заднього пасажирського сидіння на водійське сидіння, заглушив авто і вийшов з нього. Дані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Звертає увагу, що відео, фото фіксація керування транспортним засобом ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні. Вказує, що інспектором поліції були порушені права ОСОБА_1 , оскільки не надано можливості надати письмові пояснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснено прав, передбачених ст.268 КУпАП, свідків під час складання протоколу не було, не надано другий примірник акту огляду на стан сп`яніння. На думку сторони захисту, суддею було проведено судовий розгляд формально, без з`ясування всіх обставин справи, оскільки не було викликано і допитано понятих вказаних у протоколі, працівника поліції, не надано оцінки сфальсифікованому рапорту працівника поліції ОСОБА_4 . Крім того, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку зі скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність. Просить скасувати постанову суду, закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , думку представника – адвоката Беклеміщева С.О., який підтримав апеляційну скаргу,перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, відомості щодо якого містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 26.12.2020 року серії ДПР18 №023006 підтверджується: відеозаписами подій за участю ОСОБА_1 від 26.12.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, допитав свідків захисту, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Дослідивши відеозапис, долучений до матеріалів справи, районний суд вірно встановив, що автомобіль вибув з поля зору поліцейських лише на 9 секунд, а тому цього часу було явно недостатньо для того, щоб водій, не виходячи з салону автомобіля, зміг пересісти на переднє пасажирське сидіння, а пасажир, який знаходився на задньому лівому пасажирському сидінні, зміг пересісти на водійське. Також на відео видно, що на автомобілі, з моменту його потрапляння в поле зору поліцейських до моменту виходу з транспортного засобу, були ввімкнені стоп-сигнали, що свідчить про те, що особа, яка перебувала на водійському сидінні, не знімала ногу з педалі гальм, що додатково підтверджує факт перебування за кермом саме ОСОБА_1 та спростовує його версію, що автомобілем керувала його подруга.

Оглянуте відео наочно демонструє небезпідставні вимоги з боку працівника патрульної поліції, висловлені до ОСОБА_1 щодо необхідності проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Показання допитаних свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 місцевий суд обґрунтовано поставив під сумнів через наявність дружніх стосунків з ОСОБА_1 , що може свідчити про їх намагання своїми показами допомогти останньому уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.

За змістом відеозапису подій зафіксований факт відмови ОСОБА_1 від проходження запропонованого працівниками патрульної поліції огляду на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі.

Отже, на переконання апеляційного суду працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП. 

Відмова ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідного огляду передбачає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Твердження адвоката про порушення працівниками поліції прав ОСОБА_1 через ненадання йому можливості надати письмові пояснення є надуманими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 в присутності двох свідків відмовився від надання пояснень.

Посилання в апеляційній скарзі щодо не роз`яснення процесуальних прав ОСОБА_1 спростовуються змістом протоколу про адміністративне правопорушення, в якому містяться всі необхідні відомості, передбачені ст. 256 КУпАП. З протоколу вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак останній в присутності двох свідків відмовився від підпису в протоколі та в отриманні його копії. 

Доводи апеляційної скарги про відсутність свідків спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейський у присутності свідків пропонував пройти ОСОБА_1 огляд на стан сп`яніння на місці та в медичному закладі, на що останній відмовився. 

З приводу тверджень апелянта про те, що другий примірник акта огляду йому не вручався, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 10 розділу другого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.

Проте, ОСОБА_1 не проходив огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки відмовився від проходження такого огляду.

Апеляційний суд, відповідаючи на довод апеляційної скарги, звертає увагу, що ні ОСОБА_1 , ні його представник жоднихклопотань щодо виклику в судове засідання свідків, вказаних у протоколі, та працівника поліції не заявляли.

Подібні клопотання не заявлялися стороною захисту і під час апеляційного перегляду.

Одночасно слід звернути увагу, що суд оцінює наявні у справі докази, які надсилаються до суду органом, що склав відповідний протокол, діє виключно з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, що виключає самостійне збирання судом доказів.

При дослідженні матеріалів справи порушень з боку поліцейських, які оформлювали адміністративний матеріал, не встановлено, а тому доводи про сфальсифікований рапорт працівника поліції є надуманими та не підтвердженими доказами.

Апеляційний суд визнає безпідставними доводи сторони захисту, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VII виключається адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з таких підстав.

Так, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Стаття 130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».

Відповідно до п. 6 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Під скасуванням акту про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акту, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна.

Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII, який набрав чинності із 01 липня 2020 року, відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КУпАП, була посилена. Ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку, передбаченого ст. 286-1 КК України.

Наведене дає підстави стверджувати про відсутність скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність, оскільки така відповідальність була не скасована, а навпаки посилена (криміналізована).

Крім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, відповідно до яких із Закону № 2617-VIII вилучені положення, які змінювали ст. 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.

Таким чином, на теперішній час, в тому числі і станом на 26.12.2020 року (дата вчинення ОСОБА_1 правопорушення), стаття 130 КУпАП діяла і діє в тій редакції, що діяла і до 01 липня 2020 року.

Адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 за своїм характером має велику суспільну небезпеку, оскільки особа, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`ягніння, створює загрозу життю та здоров`ю, як собі так і наражає на цю небезпеку інших учасників руху, а тому відсутні підстави для незастосування щодо нього адміністративного стягнення.

Апеляційний суд не бере до уваги рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2021 року про скасування постанови, винесеної інспектором роти 1 батальйону 2 УПП в Запорізькій області, серії ЄАН №3599371 від 26.12.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки прийняте рішення в порядку адміністративної юрисдикції стосується іншого рішення, винесеного інспектором та не набрало законної сили.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним. 

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника – адвоката Беклеміщева С.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник