УХВАЛА

15 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  908/982/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кібенко   О.   Р.   -   головуючого, Губенко   Н.   М., Кролевець   О.   А.
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Дубкова Артема Володимировича
на   рішення Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 (суддя Боєва   О.   С.)
та   постанову Центрального апеляційного господарського суду від   14.04.2021 (колегія суддів у складі: Орєшкіної   Е.   В., Кощеєва   І.   М., Широбокової   Л.   П.)
у справі за позовом  Комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради (далі - КП   "Тепловодоканал")
до Фізичної особи-підприємця Дубкова Артема Володимировича (далі ФОП Дубков   А.   В.)
про стягнення суми 704 763,46 грн, 
В С Т А Н О В И В:
1.          Господарський суд Запорізької області рішенням від 02.11.2020, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2021, позов задовольнив частково: стягнув з ФОП Дубкова А.   В. на користь КП   "Тепловодоканал" 88   441,64   грн заборгованості.
2.          03.06.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ФОП Дубкова А. В. на   рішення Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 та   постанову Центрального апеляційного господарського суду від   14.04.2021, в якій він просить скасувати їх в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у цій частині.
3.          Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
4.          Згідно з ст. 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
5.          Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі   - ГПК), одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
6.          Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
7.          У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (п. 1 ч. 1 ст. 163 ГПК).
8.          Згідно з ч. 7 ст. 12 ГПК для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
9.          Скаржник оскаржує судові рішення, якими вирішено спір про стягнення 704   763,46 грн, а тому вони не підлягають касаційному оскарженню.
10.          Скаржник зазначає, що касаційна скарга має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з аналогічних спорів; становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для нього (підпункти   а),   в)   п.   2   ч.   3   ст.   287   ГПК).
11.          Фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами. У даному випадку на вирішення Верховного Суду скаржник ставить питання про надання  судами попередніх інстанцій переваги одним доказам над іншими та залишення поза увагою його пояснень про те, що договори укладалися в приміщенні КП   "Тепловодоканал" та листування між сторонами не відбувалося, а тому скаржник не надав доказів направлення позивачу підписаних примірників договорів.
12.          З огляду на вказане та аналіз оскаржуваних судових рішень, колегія не вбачає підстав для висновку, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки зазначені доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи з одночасним їх власним тлумаченням.
13.          Скаржник не наводить жодних аргументів, які б свідчили про неоднозначність правозастосовчої практики у питанні застосування норм зазначених ним у касаційній скарзі нормативних актів. Тому наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
14.          В обґрунтування наявності значного суспільного інтересу скаржник вказує, що складання подібних, односторонніх актів, у разі відсутності висновків Верховного Суду, стане інструментом для отримання надприбутків суб`єктом природних монополій, яким є КП "Тепловодоканал".
15.          Щодо наявності значного суспільного інтересу у цій справі Верховний Суд зауважує, що скаржник не розкриває, у чому саме полягає такий інтерес. Так, суспільний інтерес може полягати у важливості наслідків вирішення справи для значної кількості суб`єктів права або суспільних цінностей, що панують у державі, та спрямованих на забезпечення сталого розвитку держави, забезпечення у ній суспільного порядку, безпеки тощо.
16.          Винятковість вказаної справи для скаржника у касаційній скарзі обґрунтована тим, що за рішенням суду він має сплатити 55 % свого валового доходу за рік та при цьому має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
17.          Верховний Суд звертає увагу на те, що скаржник є фізичною особою - суб`єктом господарювання, який здійснює господарську (підприємницьку) діяльність на власний ризик з метою одержання прибутку, а тому обставини, пов`язані з відсутністю (нестачею) коштів для виконання оскаржуваних судових рішень не можуть вважатися достатньою підставою для допуску до касаційного перегляду справи через її виняткове значення для скаржника; згідно чинного законодавства, фізична особа має право звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі нестачі майна для проведення розрахунків з кредиторами. 
18.          Окрім цього, податкова декларація платника єдиного податку ФОП Дубкова   А.   В. за 2020 рік не свідчить про незадовільний майновий стан скаржника, оскільки вона не охоплює попередні звітні періоди та не підтверджує факт відсутності іншого (зокрема нерухомого) майна у нього.
19.          Верховний Суд вважає, що незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника та безпідставне стягнення коштів з нього внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.
20.          Верховний Суд дослідив та оцінив ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. З урахуванням цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для скаржника. 
21.          Верховний Суд зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів". Незгода з рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь скаржника є звичайним передбачуваним процесом.
22.          Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).
23.          Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
24.          Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
25.          Оскільки касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію пп. а), б), в), г) п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК, колегія суддів вважає, що скаржником не дотримано умову допуску цієї справи до касаційного оскарження.
26.          З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Дубкова А.   В. на   рішення Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 та   постанову Центрального апеляційного господарського суду від   14.04.2021 у справі № 908/982/20, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
27.          Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, яке підлягає залишенню без розгляду, оскільки суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись ст. ст. 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №   908/982/20 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дубкова Артема Володимировича на рішення Господарського суду Запорізької області від 02.11.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2021.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий   суддя                                                  О.   Кібенко

Судді                                                                                  Н.   Губенко

                                                                                  О.   Кролевець