Справа № 308/12110/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        17 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.
з участю секретаря судового засідання: Балаж Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Малюк В.М., за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Баранинської сільської ради, про примусове виселення з житлового приміщення, 

встановив:

У листопада 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Баранинської сільської ради, про примусове виселення з житлового приміщення. Позов мотивований тим, що 14.05.2007 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 55/8-07, за умовами якого банк надав кредитні кошти в розмірі 80 000,00 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний договір.
16.05.2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за договору про іпотечний кредит між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 112/23-2007, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Дроботя А.Й. за № 93, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: недобудований житловий будинок (96 % готовності), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 600 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 .
17.12.2012 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги по кредитним договорам.
Оскільки відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконував, 30.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис на звернення стягнення на недобудований житловий будинок (96 % готовності), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 600 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 .
Однак під час виконання виконавчого провадження стало відомо, що в будинку, який є предметом іпотеки, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 забороняється передавати на прилюдні торги об`єкти нерухомості з зареєстрованими неповнолітніми особами. Таким чином, подальша реєстрація ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в квартирі, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя. Крім цього вказує, що 22.03.2017 року представником ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушень та вимогу про добровільне виселення.
Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором залишається невиплаченою, письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення із займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців, позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» просило виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів судовий збір.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2020 року у задоволенні позову, відмовлено.

На дане рішення ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування скарги посилається на те, що в зв`язку із систематичним невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору, за заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» 30.08.2016 року приватним нотаріусом Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис на звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак реалізувати іпотечне майно є неможливим, оскільки в будинку зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , внаслідок чого порушуються права та інтереси іпотекодержателя. Судом першої інстанції відмовлено в задоволення позовних вимог, посилаючись на вимоги ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР, зокрема, неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Так, недобудований житловий будинок (96 % готовності), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з якого ТОВ «Кредитні ініціативи» просить виселити відповідачів та їх дитину, був предметом іпотеки, однак такий був побудований не за рахунок кредитних коштів, а за власні спільні кошти відповідачів, (згідно кредитного договору готовність будинку на момент передання такого в іпотеку банку становила 96%).
З таким твердженням не погоджується апелянт та вказує, що власник іпотечного майна ОСОБА_1 є також співвласником й іншого нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 . Крім цього, на момент передачі в іпотеку іпотечного майна, власник іпотеки ОСОБА_1 був зареєстрований за іншою адресою ( АДРЕСА_4 , що також належить йому на праві власності), а тому реєстрація в іпотечному будинку без згоди іпотекодержателя є незаконною. Також неповнолітній ОСОБА_3 не мав права користування предметом іпотеки на момент укладення договору і був зареєстрований в такий будинок без відома банку уже після укладення договору. Крім того, власник іпотечного будинку не є батьком дитини, а є дідусем. Враховуючи, що права та інтереси малолітньої дитини не порушені, а тому відсутні правові підстави для відмови у виселенні відповідачів. Неповнолітній ОСОБА_3 має право на проживання за місцем проживання кожного з батьків, а тому його житлові права не порушені.
Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги всі обставини справи, вимоги ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК України, що призвело до невірного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування даного рішення.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Зазначає, що в порядку вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», банком не було надіслано та відповідачами не отримано письмової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про добровільне виселення, а надання позивачем як доказу відправлення поштової кореспонденції не є належним підтвердженням отримання такого. Судом правильно встановлено, що будинок, який переданий в іпотеки і з якого позивач просить їх виселити, придбаний не за рахунок кредитних коштів, а тому вимоги про виселення без надання іншого житлового приміщення є безпідставними. Крім того, вимоги про виселення неповнолітнього ОСОБА_3 порушують права останнього, які охороняються законом. Також вказує на те, що в даному випадку слід застосувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 

За правилами ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Також ч. 2 ст. 372 ЦПК України зазначає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» про час та місце судового засідання 17.05.2021 року повідомлено належним чином 16.04.2021 року, що підтверджується розпискою про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

А звідси, апеляційний суд бере до уваги те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ у справі "Alimentaria Sanders S. A. v. Spain" від 07 липня 1989 року N 11681/85).

Наведені обставини дають колегії суддів підставу для розгляду справи за відсутності ТОВ «Кредитні ініціативи», так-як його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення сторін та обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального й процесуального права при винесенні оспорюваного судового рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено що 14.05.2007 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 55/8-07, за умовами якого банк надав кредитні кошти у розмірі 80 000 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором про іпотечний договір.

Відповідно до договору про внесення змін №1 до договору про іпотечний кредит № 55/8-07 від 14.05.2007 року, п.2.1 договору про іпотечний кредит викладено в новій редакції: «починаючи з “31.01.2008 року Кредитор збільшує розмір кредиту на суму 10000,00 дол. США на строк з 31.01.2008 року по 13.05.2024 року. Загальна сума кредиту з моменту перерахування кредитних коштів в розмірі 10000.00 (десять тисяч) дол. США з позичкового рахунку Позичальника становить 90000,00 дол. США (дев`яносто тисяч 00 центів)."

16.05.2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 112/23-2007, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Дроботя А.Й. за № 93, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: недобудований житловий будинок (96 % готовності), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому відповідно до договору про внесення змін №1 до іпотечного договору № 112/23-2007 від 16.05.2007 року, доповнено п.1.2 іпотечного договору № 112/23-2007 від 16.05.2007 року, внаслідок чого, до предмета іпотеки віднесено також земельну ділянку площею 600 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 .

17.12.2012 між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до кредитних договорів. Відповідно до п. 2.2. внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх Прав вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, правом на звернення стягнення за зобов`язаннями Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорами забезпечення. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 55/8-07, позичальником згідно якого є ОСОБА_1 

30.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис на звернення стягнення на: недобудований житловий будинок (96 % готовності), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 600 кв.м., що розташована в АДРЕСА_2 .

04.10.2016 року головним державним виконавцем відділу ПВР Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса №16284 від 30.08.2016 року.

Під час виконання виконавчого провадження стало відомо, що в будинку, який є предметом іпотеки, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом від 22.03.2017 року представником ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушень та вимогу про добровільне виселення. Із листа вбачається, що ТОВ «Кредитні ініціативи» вимагає протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги добровільно звільнити всіма мешканцями житлове приміщення, яке є предметом іпотеки, а саме: недобудований житловий будинок (96 % готовності), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення, а в частині третій - порядок виселення громадян.

За змістом ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Отже, за змістом цих норм особам, яких виселяють з жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 14 грудня 2016 року у справах № № 6-860цс16, 6-1141цс16, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1731цс16, за змістом ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК УРСР особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на нього, надається інше постійне житло тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду.

ТОВ «Кредитні ініціативи» посилається на довід, що ОСОБА_1 підлягає виселенню без надання іншого житла через те, що являється одним із чотирьох співвласників квартири АДРЕСА_3 .

Проте, аналіз змісту ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР який передбачає з розглядом питання про виселення громадян з жилих приміщень при зверненні стягнення на жилі приміщення, які не були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, одночасне надання інше постійне жиле приміщення не містить такого винятку як незастосування такого обов`язку у разі наявності у співвласності таких громадян частини жилого приміщення. А тому, такий довід ТОВ «Кредитні ініціативи» є неналежним, так-як суперечить зазначеній правовій нормі, яка регулює порядок вирішення порушеного питання.     

ТОВ «Кредитні ініціативи» просить апеляційний суд виселити також малолітню особу, яка повинна проживати разом з одним із батьків, зокрема батьком ОСОБА_5 , який є співвласником квартири АДРЕСА_3 .

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 як малолітня особа 2015 р.н., зареєстрований в іпотечному житлі, проживає там на даний час разом з мамою співвідповідачкою ОСОБА_2 . Слід відмітити, що малолітній ОСОБА_3 та його мама ОСОБА_2 не являються співвласниками квартири АДРЕСА_3 і не значаться прописаними в даній квартирі, а тому правомірно прописані та проживають в предметі іпотеки.

Крім цього, служба у справах дітей Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області заперечує вимоги позивача стосовно виселення малолітньої дитини без надання такій іншого житла, а тому і просить апеляційний суд залишити рішення суду першої інстанції без змін. 

А звідси, виселення малолітньої дитини із вказаного житлового будинку без надання іншого житла буде порушувати її права передбачені законом, зокрема ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», згідно якої дитина має право на житло.

Слід також погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не виконано належним чином вимоги ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України щодо належного попередження іпотекодавця та членів його сім`ї про наступне виселення, оскільки позивач не надав належних доказів отримання відповідачами такого повідомлення. ТОВ «Кредитні ініціативи» надало суду тільки вимогу про добровільне виселення від 22.03.2017 року і список відправленої рекомендованої кореспонденції від 22.03.2017 року. Але ж суду не надано належних і допустимих доказів отримання відповідачами вимоги про добровільне виселення, що підтверджувало б вручення їм такої вимоги під розпис. Зазначене стверджує ту обставину, що з наданих разом з позовом копій реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та чеків з відправленням не можна встановити беззаперечно про отримання відповідачами таких вимог позивача, а тому судом не може бути визнано такі належним доказом. Дана обставина доводиться і поясненнями ОСОБА_1 , що письмове повідомлення (вимогу) про добровільне виселення він не отримував.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовуються, що згідно ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зважуючи на викладене та керуючись приписами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 вересня 2020 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст даної постанови суду складено 24 травня 2021 року.

Суддя-доповідач:

Судді: