ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 р.	Справа № 480/7317/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.
представників позивача - Юсан І.О., Бушти В.О.,
представника відповідача - Романчук І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 (головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета) по справі № 480/7317/20
          за позовом                 ОСОБА_1  
          до                Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)                        
          про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ:
28.10.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати постанови Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми):
- 17.05.2016 ВП №51013005 про стягнення виконавчого збору;
- 23.07.2018 ВП №АСВП56832827 про відкриття виконавчого провадження.
На виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, позивачем 16.11.2020 року  подано заяву про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 позов задоволено.
Скасовано постанови Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 17.05.2016 ВП №51013005 про стягнення виконавчого збору, від 23.07.2018 ВП №АСВП56832827 про відкриття виконавчого провадження.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) судовий збір в розмірі 1681,60 грн.
Конотопський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)  (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким  відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду  обставинам справи, що призвело до неправомірного висновку.
Зазначає, що судом першої інстанції  не вірно  надано оцінку доказам наявним в справі, а саме отримання позивачем постанови про відкриття провадження від 23.07.2018  особисто 03.07.2019, а не в жовтні 2021, як зазначено в заяві про поновлення строку звернення до суду . Отже, звертаючись до суду з даним позовом 26.10.2020 року,  позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду, поважних причин його пропуску позивачем не зазначено та доказів їх наявності не надано.
Також зазначає, що оскаржувані постанови є законними та обґрунтованими, прийняті в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом. Згідно закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на 2016 , виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання.  Крім того, апелянт зазначає, що оскільки позивачем не сплачено суму виконавчого збору в межах ВП №51013005,  відповідачем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №АСВП56832827від 23.07.2018 щодо примусового виконання постанови від 17.05.2016. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представники позивача заперечували проти вимог апеляційної скарги, вважали  рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до  ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що в Конотопському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебувало виконавче провадження № 51013005 з виконання виконавчого листа № 2/577/81/16 виданого 19.04.2016  Конотопським міськрайонним судом Сумської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості у сумі 119 698,36 дол. США, що підтверджується постановою  про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2016 (а.с. 151 т.1).
В межах цього виконавчого провадження 17.05.2016 державним виконавцем винесена постанова ВП №51013005 про стягнення з ОСОБА_1 (боржника) виконавчого збору в розмірі 10 392,58 дол. США, яка направлялася на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням, та була повернута адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 169 т.1).
26.12.2017 виконавчий лист  № 2/577/81/16 повернуто стягувачу на підставі  п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»,  у зв`язку з не виявленням протягом року з дня оголошення розшуку, транспортних засобів боржника, розшук яких здійснювався поліцією, про що винесено відповідну постанову (а.с. 223 т.1).
При здійсненні моніторингу відомостей, внесених до Автоматизованої системи виконавчого провадження начальником Конотопського МВДВС встановлено, що в постанові державного виконавця від 26.12.2017 про повернення виконавчого провадження не зазначено про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження, а тому відповідачем здійснено реєстрацію виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 51013005 від 17.05.2016.
Постановою №АСВП56832827 від 23.07.2018 державного виконавця Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови від 17.05.2016 про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 392,58 грн., яка отримана позивачем особисто 03.07.2019, про що міститься відмітка на копії постанови (а.с. 53 т. 1).
25.02.2020 державним виконавцем винесено постанову ВП № 56832827 про зміну (доповнення) реєстраційних даних та внесено зміни до автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме замість стягнути виконавчий збір в розмірі 10 392,58 грн., зазначено суму 10 392,58 доларів США (а.с.97 т. 1).
Позивач, вважаючи неправомірними постанови відповідача про стягнення виконавчого збору  від 17.05.2016 та про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2018, звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення дій по фактичному виконанню судового рішення, тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження. Щодо постанови від 23.07.2018 року, суд першої інстанції виходив з її протиправності, оскільки виконавче провадження відкрито за виконавчим документом, строк пред`явлення якого закінчився.  
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження  мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Згідно з п.1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і якщо підстави, вказані позивам у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.  
Згідно ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.
Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи подано ним заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж позивачем не подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду чи вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що пропуск строку на звернення до суду не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Судовим розглядом встановлено, що позивач, звертаючись до суду з позовом 26.10.2020, оскаржує постанови державного виконавця від 17.05.2016 та від 23.07.2018.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року позовну заяву залишено без руху.
На виконання вимог суду позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.
В обґрунтування заяви позивач зазначив, що про існування ВП №51013005 йому стало відомо лише 06.09.2020 року з ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.03.2020 по справі № 577/966/20 про задоволення подання державного виконавця про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа до виконання ним обов`язків боржника у виконавчому провадженні № 51013005. 
16.10.2020 позивач ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 51013005 та № АСВП 56832827 та  дізнався про  наявність спірних постанов, про існування яких йому не було відомо.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено пропущений строк.
Суд першої інстанції виходив з того, що доказів отримання спірних постанов матеріали справи не містять, про їх наявність позивачу стало відомо лише  жовтні 2020 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. 
Відповідачем до суду першої інстанції  подавалася заява про залишення позову без розгляду, з підстав пропуску 10 денного строку на оскарження таких постанов.
В обґрунтування заяви відповідач вказував, що про наявність постанов від 17.05.2016 та  23.07.2018 позивачу було відомо  03.07.2019, тобто з дати  отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2018 №АСВП №56832827, а отже з цієї дати позивач мав можливість отримати постанови та оскаржити їх , проте своїм правом на своєчасне оскарження не скористався.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 в задоволенні заяви відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що доказів отримання постанови від 17.05.2016 ВП №51013005 відповідачем до суду не надано,  а постанова від 23.07.2018 №АСВП №56832827 була змінена в частині суми виконавчого збору, яка в значній мірі перевищує первинну суму з «10 392,58 грн.» на суму «10 392,58 доларів США», і про такі обставини позивача в установленому порядку не було повідомлено, при цьому дана постанова впливає на суть та зміст спірної постанови, ознайомився позивач із виконавчим провадженням 06.11.2020.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності поважних причин пропуску звернення до суду та вважає, що судом не вірно визначено дату, з якої необхідно відліковувати строк звернення до суду, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2018 по виконанню постанови державного виконавця від 17.05.2016 позивач отримав особисто в державній виконавчій службі 03.07.2019. Зазначені обставини визнаються представниками позивача в судовому засіданні.
Отже, саме з цієї дати позивач мав можливість дізнатися та отримати  постанову від 17.05.2016 та дізнатися про її зміст. 
Проте позивачем, ні в судовому засіданні, ні в заяві про поновлення строку звернення до суду, не наведено обставин, які перешкоджали позивачу отримати постанову від 17.05.2016  з 03.07.2019 до дати звернення до суду-  26.10.2020. 
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій, і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Вирішальним для визначення строків звернення до адміністративного суду є встановлення факту, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.
Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначено у постанові від 21 березня 2019 року у справі 826/5240/18.
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
З аналізу наведеної норми вбачається, що постанова державного виконавця може бути оскарження в десятиденний строк.
Судом встановлено та визнано позивачем, що  03.07.2019 р. ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 23.07.2018 ВП №АСВП56832827 з виконання постанови №51013005 від 17.05.2016.
Отже, з липня 2019 року, позивач міг та повинен був дізнатися про зміст постанови від 2016, та реалізувати своє право на їх оскарження.
Водночас, реалізація особою наданих їй прав залежить від її власного волевиявлення і тягар наслідків, які настають у разі пропуску певних темпоральних меж, покладається на власника відповідного права.
Незнання через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Колегія суддів зазначає, що право на звернення до суду виникає саме з моменту порушення прав та інтересів особи або з моменту, коли особа дізналася про такі порушення.
Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 по справі № 640/17763/19.
Позивач не погоджується з постановою про стягнення виконавчого збору від 17.05.2016 з підстав не вчинення виконавцем дій по виконанню судового рішення. Колегія суддів зазначає, що  обставини, з якими позивач пов`язує неправомірність постанови, існували як в 2016 , так і на час звернення позивача до суду.  
Також, колегія суддів зазначає, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору № 51013005 від 17.05.2016 направлялася на адресу позивача рекомендованим поштовим відправленням, та була повернута адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 169 т.1).
Доводи позивача про те, що про наявність спірних постанов він дізнався лише 16.10.2020 підчас ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 51013005 та № АСВП 56832827, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами справи, з огляду на наступне.
Крім того, позивачем не надано доказів не можливості звернення до суду в період з 06.09.2020 до 26 .10.2020, з дня коли він ознайомився із судовим рішенням про обмеження виїзду його за кордон. 
Ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем не надано жодних доказів, які підтверджували наявність об`єктивних обставин, що унеможливлювали своєчасно звернутися до суду з цим позовом. 
Посилання суду першої інстанції,  що  постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.07.2018, містила описку в частині розміру суми стягнення, яка була виправлена постановою виконавця від 25.02.2020,  та про її наявність не було відомо позивачу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки позивачем постанова ВП №56832827 від 25.02.2020 про зміну (доповнення) реєстраційних даних не оскаржується.
Крім того, постанова від 17.05.2016 про стягнення виконавчого збору містить визначення розміру суми 10 392, 58 доларів США , саме ця постанова пред`явлена до примусового виконання, проте доказів не можливості ознайомитися з нею в період з 2016- 2020 позивачем до суду не надано.
Отже, враховуючи, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом,  належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду матеріали справи не містять, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачу строку звернення до суду.
Разом з тим, судом першої інстанції не вірно надано  оцінку доказам по справі, а також наявності поважних причин пропуску позивачем строку на звернення до суду з даним позовом.
Таким чином, суд першої інстанції не повно з`ясував, не дослідив і не встановив фактичних обставин, за яких позивач своєчасно не реалізував своє право на звернення до суду з даним позовом,  що призвело до невірного вирішення справи.
Згідно із ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, та виходячи із меж апеляційного розгляду, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі № 480/7317/20, а позовну заяву - залишити без розгляду.     
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)  задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі № 480/7317/20  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.   
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій