ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 р. 	Справа № 480/3003/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 22.12.20 року у справі № 480/3003/20
за позовом         ОСОБА_1      
до                       Головного управління Державної податкової служби у Сумській області                                 
про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, у якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 р. №Ф-8141-17 на суму 27143,44 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року у справі № 480/3003/20 у задоволенні позову   ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ненадання повної оцінки судом першої інстанції всім фактичним обставинам, які мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року у справі № 480/3003/20 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 27143,44 грн, на його думку є для нього незрозумілою,  оскільки контролюючим органом не були враховані платежі, а саме: в розмірі 300 грн від 09.11.2017 р.; 2150 грн від 09.11.2017 р.; 700 грн від 31.10.2019 р.; 3100 грн від 31.10.2019 р.; 400 грн від 25.02.2020 р.; 2760 грн від 25.02.2020 р. Крім того, позивач вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно того, що позивач повинен був сплачувати єдиний соціальний внесок на реквізити Краснопільського району, так як селище Кам`яне Великобобрицької сільської ради належить до Верхньосироватського об`єднаної територіальної громади Сумського району, тому вважає, що його платіж до Сумського району був зроблено правомірно.   
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.
Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив суд залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно баз даних Головного управління ДПС у Сумській області дата державної реєстрації ФОП ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата прийняття рішення про припинення - 21.08.2020 р.. 
Відповідно до картки особового рахунку платника податків у позивача наявна заборгованість по платежу “Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (код бюджетної класифікації 71040000) в сумі 27143,44 грн.
10.02.2020 року Головним управлінням ДПС у Сумській області складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-8141-17, якою зобов`язано позивача сплатити заборгованість з єдиного внеску в розмірі 27143,44 грн.
Не погодившись з вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 р. №Ф-8141-17 є правомірною, а позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову на підставі наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку врегульовано у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (надалі – Закон №2464-VI ).
На підставі Закону №2464-VI розроблено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 (надалі – Інструкція №449), положення якої визначають процедуру нарахування і сплати єдиного внеску, нарахування фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.
Так, у статті 1 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI та п. 3 ч. 1 II розділу Інструкції № 449, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 - VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 3 ІІІ розділу Інструкції № 449 для фізичних осіб-підприємців (на загальній системі оподаткування) єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску.
У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Фізичні особи - підприємці, які застосовують загальну систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року (абзац 3 ч.8 ст.9 Закону № 2464 у редакції, що діяла до 10.10.2017).
Фізичні особи, підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 ч.8 ст.9 Закону № у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148- VIII).
Відповідно до п. 2 ст. 25 Закону № 2464, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
За приписами п. 4 ст. 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Згідно з ч.3 VI розділу Інструкції № 449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
У відповідності до ч. 4 VI розділу Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи). Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував на загальній системі оподаткування з 01.01.2017 р. по 30.06.2017 р., з 01.07.2017 р. по 31.03.2020 р. - платник єдиного податку, третя група 5 відсотків.
За 2017 рік сума до сплати єдиного внеску становить 8448,00 грн, 4224,00 грн як платника на загальній системі та 4224,00 грн як платника на спрощеній системі оподаткування.
Так, з 01.01.2018 р. всі фізичні особи - підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), крім звільненої статтею 4 Закону № 2464 категорії страхувальників, зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Законом України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” від 07.12.2017 р. № 2246-VIII, установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 р. - 3723,00 грн. Відповідно, щоквартальний платіж складає 2457,18 грн (3723,00*3*22%), поквартально: до 19.04.2018 р. - за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн, до 19.07.2018 р. - за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн, до 19.10.2018 р. - за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн, до 21.01.2019 р. - за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн.
Законом України “Про Державний бюджет України на 2019 рік” від 23.11.2018 р. № 2629-VIII, установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2019 - 4173,00 грн. Відповідно, щоквартальний платіж складає 2754,18 грн (4173,00*3*22%), поквартально: до 19.04.2019 р. - за 1 квартал 2019 року - 2754,18 грн, до 19.07.2019 р. - за 2 квартал 2019 року - 2754,18 грн, до 21.10.2019 р. - за 3 квартал 2019 року - 2754,18 грн, до 20.01.2020 р. - за 4 квартал 2020 року - 2754,18 грн.
Згідно АРМ “Податковий блок” в реєстрі страхувальника відсутня інформація щодо наявності пільги у ФОП ОСОБА_1 по сплаті єдиного соціального внеску (відсутня позначка ФО інвалід та ФО пенсіонер).
У відповідності ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
З матеріалів справи встановлено, що позивач за наявності державної реєстрації фізичної особи-підприємця є платником єдиного внеску і був зобов`язаний у 2019 році сплачувати єдиний внесок у порядку і строки визначені Законом № 2464 та Інструкцією № 449. Проте, свій обов`язок платника єдиного внеску виконував не належним чином та у визначені строки єдиний внесок не сплачував. У зв`язку з чим, виникла недоїмка, за наявності якої відповідачем правильно сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 №Ф-8141-17 на суму 27143,44 грн.
Стосовно доводу апеляційної скарги, що з незрозумілих підстав контролюючим органом не були враховані платежі в розмірі 300 грн від 09.11.2017 р.; 2150 грн від 09.11.2017 р.; 700 грн від 31.10.2019 р.; 3100 грн від 31.10.2019 р.; 400 грн від 25.02.2020 р.; 2760 грн від 25.02.2020 р., колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з картки особового рахунку платника податків, платіж у розмірі 300 грн від 09.11.2017 р. сплачений позивачем у рахунок сплати податкових зобов`язань з єдиного податку з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18050400), платіж у розмірі 2150 грн від 09.11.2017 р. сплачений на рахунок сплати єдиного соціального внеску (код бюджетної класифікації 71040000) та відображений в картці особового рахунку платника податків, а отже твердження позивача щодо неврахування даного платіжного доручення на суму 2150 грн є помилковим. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що платіж у розмірі 700 грн від 31.10.2019 р. та платіж у розмірі 400 грн від 25.02.2020 р. сплачений позивачем в рахунок сплати податкових зобов`язань з єдиного податку з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18050400), а платіж у розмірі 3100 грн від 31.10.2019 р. та платіж в розмірі 2760 грн від 25.02.2020 р. позивачем сплачено на розрахунковий рахунок Сумського району (UА 328999980000355649204001815), а не на розрахунковий рахунок Краснопільського району ( НОМЕР_1 ).
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що його платіж до Сумського району був зроблено правильно, оскільки селище Кам`яне Великобобрицької сільської ради належить до Верхньосироватського об`єднаної територіальної громади Сумського району, колегія суддів не приймає з наступних підстав. 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного соціального внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до контролюючого органу за основним місцем обліку платника єдиного соціального внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соцстрахування.
Згідно реєстраційних даних ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа та здійснював свою діяльність за адресою: с.Кам`яне, Краснопільського району Сумською області (а.с. 93-94). Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач повинен був сплачувати єдиний соціальний внесок на розрахунковий рахунок Краснопільського району (UА118999980000355629204001806), а саме за місцем реєстрації фізичної особи.  
Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач належним чином не виконував свій обов`язок по сплаті єдиного внеску, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем обґрунтовано прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 р. №Ф-8141-17. 
В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. 
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2020 р. №Ф-8141-17 відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, винесена в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, а тому підстави для її скасування відсутні.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року у справі № 480/3003/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року у справі № 480/3003/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко   	
Постанова складена в повному обсязі  18.06.21 р.