ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 травня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/9595/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Сафронової С.В., Коршуна А.О.,     

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції в Запорізькій області
на ухвалу  Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/9595/20
за позовом  Головного управління Національної поліції в Запорізькій області
до   ОСОБА_1 
про  відшкодування вартості предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився, -
встановив:
28.12.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі  позивач) до ОСОБА_1 (далі  відповідач), в якому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача вартість предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) якого не закінчився,  у сумі 3661,10 грн.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строків звернення до суду, обґрунтоване посиланням  на обмежувальні заходи, що були впровадженні у зв`язку з карантином, у тому числі переведення на віддалену форму роботи, перебування працівників управління на самоізоляції та лікування від коронавірусної інфекції COVID-19, що вплинуло на строки підготовки процесуальних документів. Також однією з причин пропуску строку звернення до суду з позовом зазначено відсутність фінансування та виділенням видатків на сплату судового збору за подання позовних заяв позивачу лише 14.12.2020.

У зв`язку з виявленими недоліками в оформленні позовної заяви та визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, ухвалою суду від 31.12.2020 позовну заяву було залишено без руху. Позивачу встановлено 10-денний термін з моменту отримання копії цієї ухвали для надання:
- оформленої відповідно до  КАС України  уточненої позовної заяви з зазначенням відомостей про представника Крамар В., визначених у п.2 ч.5  ст.160 КАС України; інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
- належним чином засвідчених копій додатків до позовної заяви;
- засвідчених належним чином доказів реєстрації відповідача за адресою, зазначеною в позові; на підтвердження індивідуального податкового номеру відповідача; ознайомлення відповідача з Наказом від 27.05.2020 №747 про відшкодування вартості предметів однострою, а також довідкою №26 від 18.05.2020 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатація) яких не закінчився;
- доказів сплати судового збору в розмірі ставки, встановленої  ст.4 Закону України «Про судовий збір».
- оформленої відповідно до  ст.167 КАС України  заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням інших поважних підстав для поновлення строку звернення до суду з вказаним позовом;
- доказів направлення уточненої позовної заяви на належну адресу відповідача.

19.01.2020 на виконання вимог ухвали суду від 31.12.2020, позивачем надано уточнену позовну заяву (вх.№3078) разом з заявою про поновлення строків звернення до суду.

Розглянувши уточнену позовну заяву, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимог ухвали суду від 31.12.2020 в повному обсязі, оскільки в позовній заяві не зазначено повних відомостей про представника позивача, визначених у п. 2 ч. 5  ст.160 КАС України, а саме: реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта. Крім того, позивачем не надано засвідчених належним чином доказів: реєстрації відповідача за адресою, зазначеною в позові; на підтвердження індивідуального податкового номеру відповідача; ознайомлення відповідача з Наказом від 27.05.2020 №747 про відшкодування вартості предметів однострою, а також довідкою №26 від 18.05.2020 про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатація) яких не закінчився.
Суд також мотивував ухвалу тим, що, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді відкриття провадження у справах, строк звернення до суду в яких не дотримано. А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 21.01.2021 адміністративний позов повернуто позивачу разом з доданими до нього матеріалами.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду, оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
В апеляційній скарзі зазначає, що підписуючи позовну заяву ОСОБА_2 здійснювала свої повноваження в порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень - ГУНП в Запорізькій області, а не як фізична особа представник (законний представник, адвокат тощо), таким чином, є необґрунтованим посилання суду першої інстанції, як на підставу невиконання ухвали про усунення недоліків, не зазначення у позовній заяві РНОКПП або серії та номера паспорту ОСОБА_2 . 
Керуючись вимогами п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в уточненій позовній заяві ГУНП повідомлено, що оригінали доказів (документів), які долучені до позовної заява знаходяться у позивача, у відповідача знаходяться оригінали документів, що підтверджують анкетні данні відповідача, РНКОПП та місце реєстрації.
До уточненої позовної заяви додавався фіскальний чек (накладна) про направлення на адресу відповідача копії уточненої позовної заяви».
Таким чином, ГУНП в Запорізькій області виконало ухвалу суду щодо усунення недоліків позовної заяви в цій частині в повному обсязі.
Така вимога суду, як «Ненадання належним чином засвідчених доказів реєстрації Відповідача за адресою, зазначеної в позові, підтвердження індивідуального податкового номера Відповідача», є на, думку скаржника, протиправною, адже це не передбачено процесуальним законом. Крім того, згідно ч. 3 ст. 171 КАС України суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Вважає вимогу суду першої інстанції щодо надання доказів ознайомлення відповідача з наказом ГУНП від 27.05.2020 № 747 про відшкодування вартості предметів однострою, а також довідкою № 26 від 18.05.2020 про отриманні поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатація) яких не закінчився, є передчасною та необґрунтованою, оскільки, суд не наділений такими повноваженнями на етапі відкриття провадження у справі.
ГУНП в Запорізькій області виконало всі вимоги суду першої інстанції щодо надання належним чином засвідчених копій додатків доданої до позовної заяви, вимоги щодо надання на адресу суду трьох примірників уточненої позовної заяви з додатками та доказів сплати судового збору.
Щодо строку звернення до суду, скаржник зазначає, що на спір не поширюється дія  п. 5 ст. 122 КАС України, оскільки  у даному випадку ГУНП звернулось за захистом своїх майнових прав, тобто стягнення заборгованості з особи відповідача, який на момент подачі позовної заяви до суду не проходить службу в органі поліції. 
Крім того, вважає, що судом безпідставно не було взято до уваги клопотання позивача про поновлення строку з огляду на карантинні  обмеження, а також те, що  можливість продовження строку звернення до суду передбачена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короно вірусної хвороби» від 18.06.2020 № 731 -IX, який набув чинності 17.07.2020.
Щодо сплати судового збору, скаржник зазначає, що державним бюджетом на 2020 рік не було виділено асигнування для ГУНП в Запорізькій області для сплати судового збору у даній справі, оскільки, наказ МВС України від 24.12.2019 № 1100 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2020 р. за № 175/34458), який визначив порядок відшкодування вартості предметів однострою, строк експлуатації яких не закінчився, набув чинності лише у 2020 році та те, що позивач звернувся до суду, після вжиття заходів по сплаті судового збору (за рахунок економії коштів) та отримання платіжного доручення.
Враховуючи те, що позивач є суб`єктом владних повноважень та не намагався отримати вигоду від організаційних чи фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, а навпаки намагався уникнути порушень своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно надання документу, який підтверджує сплату судового збору, при подані позовної заяви, які визначені ч. 3 ст. 161 КАС України, просить суд апеляційної інстанції визнати таку причину пропуску звернення до суду, як поважну.
До заяви про поновлення строків та даної апеляційної скарги долучено довідку, видану УФЗБО ГУНП в Запорізькій області, згідно з якою кошти в сумі 210,2 тис. грн. для проведення оплати судового збору при поданні адміністративних позовів про відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, отримано 23.12.2020 на розрахунковий рахунок ГУНП в Запорізькій області на № UA038201720901340001000092623, згідно довідки про зміни кошторису від 10.12.2020 року № 5533/29/1/01-2020 за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки».
Крім того, враховуючи відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, у разі звернення ГУНП до суду з даним позовом без підтвердження сплати судового збору у строки визначені КАС України, судом першої інстанції також було б повернуто позовну заяву, як таку, що подана у порушення вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи вищевикладене, а саме епідеміологічну ситуації в країні протягом 2020 року та відсутність видатків на сплату судового збору до грудня 2020 року, ГУНП просило суд першої інстанції визнати такі причини пропуску звернення до суду поважними та відкрити провадженні у справі. Проте, суд першої інстанції не вбачав такі підстави поважними, що, на думку ГУНП, порушує права його право на звернення до суду.
Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності обов`язку особи, яка діє від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, зазначати в позовній заяві свої особисті дані, адже ч. 1 ст. 55 КАС України розрізняє поняття самопредставництва та представництва.
Колегія суддів також погоджується з доводами скаржника, що вимагання від позивача доказів ознайомлення відповідача з наказом ГУНП від 27.05.2020 № 747 про відшкодування вартості предметів однострою, а також довідкою № 26 від 18.05.2020 про отриманні поліцейським предмети однострою особистого користування, строк носіння (експлуатація) яких не закінчився,  є передчасним на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, а посилання суду на ч. 4 ст. 161 КАС України є недоречним, адже надання доказів це право сторони. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів  (ч. 6 ст. 77 КАС України), тому це не може бути  підставою для  повернення  позовної заяви.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо строку звернення до суду та наявності поважних причин для його поновлення.
Так, Великою Палатою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №804/285/16 і постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №340/685/19, від 10 жовтня 2019 року в     справі №140/721/19, від 24 грудня 2019 року в справі №824/284/19-а, від 29 квітня 2020 року в справі №560/1942/19, від 18 червня 2020 року в справі №140/2024/19 та від 01 липня 2020 року в справі №400/1758/19 та ін. висловлена позиція щодо того, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідача звільнено 01.06.2020 року, отже 02.07.2020 року закінчився строк звернення до суду.
Доводи скаржника щодо наявності поважних причин для поновлення строку звернення до суду колегія суддів вважає неспроможними, виходячи з наступного.
Дійсно, з підстав визначених п. 3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19 строки звернення до адміністративного суду продовжуються на строк дії такого карантину.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби» від 18.06.2020 № 731-IX, який набув чинності 17.07.2020, було внесено зміни до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» КАС України, відповідно до якої «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення». 
При цьому згідно п. 2. Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», процесуальні строки, які були продовжені відповідно до    пункту 3  розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"  № 540-IX  від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Таким чином до 07.08.2021 року скаржник мав подати відповідну заяву про застосування цих законодавчих положень для продовження строку звернення до суду,  однак із такою заявою не звертався.
Отже, слід вважати, що всі підстави для продовження строку, пов`язані з карантином, відпали 07.08.2020 року.
Колегія суддів також погоджується з доводами суду першої інстанції, що скаржником не надано належних доказів на підтвердження обставин, що унеможливили вчасне звернення до  суду.
Так, скаржник посилається  на те, що з 00 годин 00 хвилин 26 жовтня у Запорізькій області запроваджено «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки поширення СОVID-19 що значною мірою впливає на строки. У «помаранчевій» зоні застосовуються обмежувальні заходи, що були впровадженні у зв`язку з карантином, у тому числі переведення на віддалену форму роботи, крім того, деякі працівники ГУНП перебування на самоізоляції та на лікуванні від коронавірусної інфекції СОVID-19, що вплинуло на строки підготовки процесуальних документів. Однак, скаржник не надає відповідних доказів на підтвердження  неможливості виконання своїх функціональних  обов`язків працівниками державного органу.
Крім того, слід прийняти до уваги, що з 07.08.2020 року (дати скасування процесуальних норм щодо продовження строків) по 26.10.2020 року, а тим більше, до часу звернення до суду -  28.12.2020 року, пройшов значний проміжок часу.

Щодо сплати судового збору, колегія суддів наголошує, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж".
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене доводи скаржника щодо недоцільності звернення до суду з позовом до сплати судового збору, що й призвело до порушення процесуального строку, є неспроможними, адже це є наслідками неналежного урядування, на що неодноразово звертав увагу Європейський суді посилався суд першої інстанції в своєї ухвалі.  

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції надав вірну оцінку вирішальним моментам щодо пропуску строку звернення до суду та сплати судового збору та повернув позовну заяву скаржнику. Інші помилкові висновки з боку суду першої інстанції не вплинули на законність ухвали по суті, а тому не можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись ст. 317, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,  апеляційний суд, -  
постановив:

Апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення. 
Ухвалу  Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/9595/20 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      А.О. Коршун