КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 лютого 2021 року                                                                                     м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю захисників Терещенко Л.В. та Ждана В.В., які діють в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Терещенко Л.В. на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, -  
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 рокуОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та, з урахуванням вимог ч.2 ст. 36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Згідно постанови, 22.08.2020 року о 15 год. 55 хв., на просп. Академіка Глушкова, 22 в м. Києві,  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, під час руху заднім ходом не впевнився в безпечності свого маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Фіат» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5, 2.10 «а», 10.9 ПДР України, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП.

На дану постанову захисник Терещенко Л.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 рокупро притягнення ОСОБА_1 до адміністративної  відповідальності  за  ч.1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та прийняти нову постанову, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП та положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року, оскільки суд неповно з`ясував усі обставини даної справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого судового рішення, висновки якого не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт вказує, що незважаючи на її клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату через зайнятість в іншому судовому засіданні, суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без її участі, чим грубо порушив право  ОСОБА_1 на захист.
При цьому зазначає, що згідно письмових пояснень ОСОБА_1 ,   останній 22.08.2020 року близько 15:00 год. на просп. Академіка Глушкова, 22 в м. Києві, керуючи автомобілем «Шевроле» та здійснюючи рух заднім ходом, зачепив припаркований автомобіль, Після цього, до нього підійшов невідомий чоловік, якому ОСОБА_1 повідомив, що викликатиме поліцію та вийшов з автомобіля, однак чоловік поводив себе агресивно, повалив ОСОБА_1 на землю та заламав йому руки. Через деякий час чоловік вгамувався та відпустив ОСОБА_1 . Коли на місце події приїхали працівники поліції ОСОБА_1 відступив декілька кроків назад, оскільки був дуже наляканий і йому здалося, що невідомий чоловік знову почне його бити, однак поліцейські накинулися на нього та одягли на руки кайданки, в яких він перебував майже 3 години. При цьому, поліцейські не реагували на пояснення ОСОБА_1 , а взяли до уваги тільки версію вищезазначеного невідомого чоловіка, після чого насильно помістили ОСОБА_1 до патрульного автомобіля та проігнорували його прохання послабити кайданки. На прохання ОСОБА_1 на місце події була викликана карета швидкої допомоги, яка через деякий час, під супроводом поліцейських, доставила ОСОБА_1 до медичного закладу, де провели відповідні дослідження на наявність у останнього алкоголю та наркотичних речовин, які виявилися негативними, однак незважаючи на це, працівники поліції склали стосовно ОСОБА_1 протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП.
Крім того, апелянт звертає увагу, що згідно редакції ст. 130 КУпАП чинної на час складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду даної справи судом першої інстанції, відповідальність за цією нормою стосується лише судноводіїв та не стосується водіїв транспортних засобів, оскільки Законом України від 22.11.2018 №2617-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», були криміналізовані дії, які інкримінується ОСОБА_1 , а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Отже, на переконання апелянта, на час винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення у діючому законодавстві України відсутні правові підстави для притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, а тому апелянт вважає, що суд першої інстанції незаконно притягнув  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 в судові засідання жодного разу не з`явився, однак враховуючи присутність під час апеляційного розгляду справи 19.02.2021 року його захисників - адвокатів Терещенко Л.В. та Ждана В.В., апеляційний суд, з огляду на положення ч.6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі ОСОБА_1 , оскільки його неявка не перешкоджає проведенню розгляду справи.
 
Вислухавши пояснення захисників Терещенко Л.В. та Ждана В.В., які під час  апеляційного розгляду справи уточнили свої апеляційні вимоги, а саме не заперечували вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та просили закрити стосовно нього провадження в справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 122-4 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю його в діях складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали справи стосовно ОСОБА_1 та перевіривши апеляційні доводи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника Терещенко Л.В., з огляду на наступне.
 
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з  вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення адміністративних правопорушень  та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
 
Оскільки висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП апелянтами не оскаржується, суд апеляційної інстанції не перевіряє оскаржуване рішення в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та вважає такий висновок суду правильним, який підтверджується наявними в матеріалах справі доказами.
 
Незважаючи на заперечення захисниками вини ОСОБА_1 у, вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130,           ст. 122-4 КУпАП, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про порушення ним вимог п.п. 2.5, 2.10 «а» Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу вищезазначених адміністративних правопорушень є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №108690 від 22.08.2020 року (а.с. 3) складеним стосовно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП, згідно якого, останній керуючи транспортним засобом «Шевроле», д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Фіат» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце ДТП; письмовими поясненнями іншого учасника ДТП - водіяавтомобіля «Фіат» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (а.с. 5), який зазначив, що після приїзду на місце пригоди патрульної поліції, водій автомобіля«Шевроле» різко почав тікати, однак в подальшому був затриманий працівниками поліції та доставлений на місце ДТП; поясненнями свідка ОСОБА_3 (а.с. 6), згідно яких водій автомобіля «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 допустив зіткнення з припаркованим автомобілем «Фіат» НОМЕР_2 , після чого водій вискочив з автомобіля та почав тікати з місця пригоди; протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №122188 від 22.08.2020 року (а.с. 1) складеним стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, згідно якого, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: блідість обличчя, зіниці очей звужені та не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, який відмовився від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння (а.с. 8); даними Акту огляду та затримання транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_1 згідно ст. 265-2 КУпАП, для його примусового переміщення на спеціальний майданчик (а.с. 4), що підтверджує факт відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, а також даними відеозапису з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (а.с. 11), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколах про адміністративні правопорушення.
 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були належним чином досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
 
Доводи апеляційної скарги захисника Терещенко Л.В. про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист, з підстав того, що всупереч вимог ст. 268 КУпАП, незважаючи на її клопотання, суд розглянув справу без її участі, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, після надходження справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 до Голосіївського районного суду м. Києва, дана справа була призначена до розгляду на 23.09.2020 року, однак у зв`язку із надходженням клопотання захисника Терещенко Л.В., в якому остання просила відкласти розгляд справи через її зайнятість в іншому судовому засіданні, розгляд даної справи було відкладено на 13.10.2020 року, про що суд завчасно повідомляв ОСОБА_1 та його захисника Терещенко Л.В. Проте, останні в судове засідання 13.10.2020 року не з`явились, при цьому захисник Терещенко Л.В. направила до суду аналогічне клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі, однак захисником не надано належних доказів на підтвердження зазначених нею обставин, а також суду не надано будь-яких даних про неможливість ОСОБА_1 прибути в судове засідання.
 
Як вбачається з наявного у справі відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 11), поліцейський, переслідуючи ОСОБА_1 , який намагався втекти з місця пригоди, наздогнав останнього та помістив його до службового автомобіля. При цьому, ОСОБА_1 вів себе неадекватно, постійно намагався втекти, на запитання поліцейського, чому він тікає, ОСОБА_1 не відповідав та кричав, що його б`ють працівники поліції і просив у перехожих допомоги. Після затримання ОСОБА_1 , останній на вимоги поліцейського не реагував, зазначав, що йому погано та просив викликати швидку допомогу. Коли ОСОБА_1 був поміщений в салон патрульного автомобіля, поліцейський в присутності двох свідків неодноразово запитував, чи згодний він пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак останній вів себе неадекватно, на запитання поліцейського не відповідав, вказуючи, що погано себе почуває. Після приїзду швидкої допомоги, на запитання лікаря про його самопочуття та що саме його турбує, ОСОБА_1 нічого не повідомив, а лише просив відпустити його, оскільки йому погано. Коли ОСОБА_1 перебував в кареті швидкої допомоги, поліцейський повторно в присутності свідків декілька разів пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, однак останній на запитання поліцейського не реагував, а лише вказував, що він погано себе почуває, у зв`язку з чим поліцейський обґрунтовано розцінив таку поведінку ОСОБА_1 , як відмову останнього від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння та склав стосовно останнього протокол за порушення ним п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану сп`яніння. 
 
Отже, дані вказаного відеозапису, на якому зафіксовано поведінку водія ОСОБА_1 , а також дії працівників поліції, повністю підтверджують обставини зазначені в протоколах про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та викладені в оскаржуваній постанові судді від 13.10.2020 року і спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам даної справи та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ч.1 ст. 130 КУпАП. 
 
Твердження захисника Ждана В.В. під час апеляційного розгляду справи про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який під супроводом працівників поліції був примусово доставлений до медичного закладу, є безпідставними, оскільки суперечать матеріалам справи, а інших доказів на підтвердження цієї обставини захисником не надано.  
 
Також необґрунтованими апеляційний суд вважає і доводи захисника, що за результатами проведення відповідних досліджень в медичному закладі у ОСОБА_1 не виявлено алкоголю та наркотичних речовин, оскільки зазначені захисником обставини мали місце вже після складання стосовно  ОСОБА_1  протоколу за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
 
Крім того, на спростування вищезазначених тверджень захисника свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №122188 від 22.08.2020 року стосовно ОСОБА_1 за порушення ним п.2.5 ПДР України, який був складений за адресою: м. Київ, просп.             Ак. Глушкова, 22, тобто за тією ж адресою, де відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який після приїзду на місце ДТП екіпажу патрульної поліції, відмовився на вимогу поліцейського пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан наркотичного сп`яніння, що засвідчили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїх письмових поясненнях. 
 
Доводи апеляційної скарги про те, що згідно редакції ст. 130 КУпАП чинної на день винесення оскаржуваної постанови, відповідальність за цією нормою стосувались лише судноводіїв і не стосувались водіїв транспортних засобів, апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки Законом України від 17.06.2020 року №720-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» внесено зміни до Закону №2617 - VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», зокрема, виключено підпункт 4, яким було запроваджено нову редакцію ст. 130 КУпАП, яка виключала адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння, тобто цим Законом №720-ІХ від 17.06.2020 року була відновлена відповідальність за такі дії.
 
За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм  ОСОБА_1  пунктів п.п. 2.5, 2.10 «а», 10.9 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає. 
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд - 
                  
П О С Т А Н О В И В:
           
Апеляційну скаргу захисника Терещенко Л.В., подану в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст.ст. 124, 122-4 КУпАП - без зміни. 
 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

 
                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                           І.М. Сілкова