ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/14328/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,     
за участю секретаря судового засідання Рубана А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі №160/14328/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:        
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про ненадання ОСОБА_1 щорічної основної відпустки за 2017 рік на 40 календарних діб та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення на оздоровлення за 2017 рік;
- зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надати ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2017 рік на 40 календарних діб та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення на оздоровлення за 2017 рік.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року в задоволені позову відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача (Армяков С.А.) висловив заперечення проти доводів апеляційної скарги. Позивач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надіслав на електронну пошту суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 , відповідача 2: Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування наказів було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Командувача Національної гвардії України ОСОБА_2 № 158 о/с від 12.10.2016 р., в частині звільнення ОСОБА_1 , з військової служби у запас Збройних Сил України на підставі п. “е” ч. 6 ст. 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано наказ Командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_4 № 218 від 18.10.2016 р., за яким ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО “ПЗХ”) та списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі з звільнення по день прийняття рішення судом у справі про поновлення ОСОБА_1 на посаді контролера 2-го відділення 3-го взводу контролерів спеціальної комендатури (з охорони базисних складів ВО “ПЗХ”) та списках особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з урахуванням довідки від 09.07.2020 №68 про грошове забезпечення за посадою контролера у званні “прапорщик” з вислугою років 15 років 9 місяців в сумі 12159,82 грн. В інші частині позовних вимог відмовлено.  
29.09.2020 року на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 у справі №804/7507/16, командиром військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №198, яким зараховано ОСОБА_1 в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення.
02.10.2020 року ОСОБА_1 подав рапорт до т.в.о. командира стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив надати основну щорічну відпустку за 2017 рік на 40 календарних діб та виплатити допомогу на оздоровлення.
Листом від 02.10.2020 року за №2/24-1405 командир Військової частини НОМЕР_1 повідомив заявника, що він має право на щорічну основну відпустку за поточний 2020 рік. Надання щорічних основних відпусток за попередні роки під час вимушеного прогулу законодавством не передбачено.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача щодо невиплати грошових коштів на оздоровлення та ненадання основної щорічної відпустки за 2017 рік є безпідставними, оскільки не узгоджуються з приписами чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
В даному випадку спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Приписами ч. 1 ст. 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів. Час для проїзду до місця проведення зазначеної відпустки і назад не надається. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.
Водночас Указом Президента України № 1153/2008 від 10 грудня 2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (далі – Положення).
Так, п. 180 Положення визначено, що військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Згідно з п. 186 Положення, щорічна основна відпустка надається згідно з графіком відпусток на наступний рік, що до 1 грудня затверджується командиром (начальником), який має право надавати відпустки військовослужбовцям, і доводиться під підпис до відома кожного військовослужбовця.
Щорічна основна відпустка надається військовослужбовцю з урахуванням необхідності підтримання постійної бойової готовності та проведення заходів з підготовки військових частин, часу використання відпусток у попередньому році, побажань і сімейних обставин військовослужбовця, висновку (постанови) військово-лікарської комісії.
Відповідно до п. 187 Положення, щорічна основна відпустка переноситься на інший період або продовжується командиром військової частини в разі:
1) захворювання військовослужбовця, на підставі довідки закладу охорони здоров`я, завіреної міським (районним) військовим комісаром, - на кількість діб хвороби військовослужбовця;
2) надання відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, на підставі медичного висновку;
3) виконання військовослужбовцем державних або громадських обов`язків, якщо згідно із законодавством він підлягає звільненню на цей час від виконання обов`язків за посадою зі збереженням грошового забезпечення;
4) збігу щорічної основної відпустки з відпусткою у зв`язку з навчанням.
Приписами п. 188 Положення встановлено, що облік відпусток, що надаються військовослужбовцям, та постійний контроль за наданням відпусток згідно із затвердженими графіками відпусток здійснюються штабами військових частин.
Накази командирів (начальників) військових частин про надання щорічних основних відпусток видаються не пізніше ніж за два тижні до встановленого графіком відпусток строку на підставі рапорту військовослужбовця, розглянутого його прямим начальником.
Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2009 №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (далі Інструкція).
Пунктом 8.8. вказаної Інструкції, встановлено, що під час планування щорічних чергових відпусток передбачається рівномірне їх надання військовослужбовцям протягом календарного року. Під час складання графіка відпусток повинно бути враховано надання відпусток у зручний час для: військовослужбовців, які є дружинами (чоловіками) військовослужбовців; військовослужбовців-жінок, які мають двох або більше дітей до 15 років або дитину-інваліда; військовослужбовців-жінок перед відпусткою у зв`язку з вагітністю та пологами або після неї; військовослужбовців, які є одинокими матерями (батьками) та які виховують дитину без батька (матері); ветеранів війни та осіб, на яких поширюється Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію графік відпусток військовослужбовців корегується з урахуванням таких особливостей:
надання військовослужбовцям щорічних основних відпусток здійснюється до введення правового режиму воєнного стану за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу;
надання інших додаткових, творчих і соціальних відпусток (крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більше ніж до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії) припиняється;
військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більше ніж 10 календарних днів.
Відповідно до пункту 8.9. Інструкції, щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках, визначених пунктом 187 Положення, з дозволу посадової особи, яка затверджує графік відпусток, щорічна основна відпустка за минулий рік надається військовослужбовцю у першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.
У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням особливого періоду такі відпустки надаються в наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.
Отже, з вищевикладених положень номативно-правових актів вбачається, що військовослужбовцю надається щорічна основна відпустка згідно з графіком відпусток на наступний календарний рік та перенесення такої відпустки можливе лише за наявності вичерпних підстав, передбачених Положенням № 1153/2008. Водночас право на надання щорічної відпустки передбачено для осіб, які працюють (проходять службу).
При цьому як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними у справі доказами, що у 2017 році позивач не проходив військову службу у зв`язку із діючим на той період наказом про його звільнення.
Таким чином, колегія суддів, враховуючи вищенаведені норми матеріального права, вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно того, що оскільки позивач у 2017 році не проходив службу у зв`язку з наказом про його звільнення, тому вимога про надання основної щорічної відпустки за 2017 рік у зв`язку із вимушеним прогулом є необґрунтованою.
Крім того, колегія суддів при вирішені справи враховує, що питання виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2017 рік врегульовано порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям визначеного Наказом Міністерства оборони України №260 від 11.06.2008 р. «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (дійсний на час виникнення спірних правовідносин, далі Інструкція № 260).
Відповідно до п. 30.1. Інструкції № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Приписами п. 30.2. Інструкції № 260 передбачено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
З вищевикладеного вбачається, що отримання грошової допомоги для оздоровлення військовослужбовцями передбачено в разі проходження військової служби та вибуття у щорічну основну відпустку.
Враховуючи правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для надання позивачеві основної щорічної відпустки за 2017 рік, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  відсутності підстав для виплати позивачеві грошової допомоги для оздоровлення за цей період.
При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 року військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України було зобов`язано виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі з дати звільнення по день прийняття рішення судом у справі. 
Отже, правильність розрахунків, про які позивач зазначає в апеляційній скарзі є питанням пов`язаним з виконанням рішення суду.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі №160/14328/20 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 328 – 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко