ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року	Львів	Справа № 140/10038/20 пров. № А/857/9170/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Бруновської Н.В., Кузьмича С.М.,
при секретарі судового засідання:                     Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі №140/10038/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції – Смокович В.І., місце ухвалення – м. Луцьк, дата складання повного тексту – 08.04.2021),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення перерахунку пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 12 травня 2020 року №7/97; зобов`язати відповідача провести з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 12 травня 2020 року №7/97; зобов`язати відповідача виплатити одним платежем різницю між фактично отриманою пенсією і належним за законом розміром пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 12 травня 2020 року №7/97 за період із квітня 2019 року до дня здійснення фактичного перерахунку пенсії згідно довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 12 травня 2020 року №7/97.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо непроведення перерахунку пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області №7/97 від 12 травня 2020 року; зобов`язано відповідача провести з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області №7/97 від 12 травня 2020 року та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією і належним за законом розміром пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області №7/97 від 12 травня 2020 року за період із квітня 2019 року до дня здійснення фактичного перерахунку пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Волинській області залишено без задоволення, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року – без змін.
29 березня 2021 року подано до суду заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ у Волинській області, вчиненої на виконання рішення суду у даній справі. 
Вказана заява мотивована тим, що відповідач як боржник відмовляється виконувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №140/10038/20 як в добровільному порядку, так і в примусовому. Вказує, що відповідач безпідставно стверджує, що вказане рішення ним виконано, оскільки ОСОБА_1 не сплачено боргу в сумі 119604,50 грн та у листі ГУ ПФУ у Волинській області від 11 березня 2021 року №0300-0307-5/11847 не визначено чіткого порядку та строків виконання зобов`язань щодо виплати заборгованості. З урахування зазначеного позивач просить постановити відповідачу окрему ухвалу, про результати розгляду та виконання вимог якої повідомити Волинський окружний адміністративний суд протягом 10 днів після її отримання.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року заяву позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, вчиненої на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що судом першої інстанції проігноровано те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 № 640/5248/19 визнано протиправною та скасовано Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі № 640/5248/19 змінено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019. Пункт 2 резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції: Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Отже, на даний час у відповідача відсутні підстави для невиплати позивачці заборгованості з пенсійних виплат у зв`язку із застосуванням приписів Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649, що втратив чинність, в тому числі, внесення відповідачем до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (реєстраційний номер 87744) по сплаті заборгованість по виплаті пенсії позивачці за період 01.01.2016 по 31.01.2021 в розмірі 119604,50 грн.
Крім цього, судом першої інстанції не взято до уваги, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на вчинення ним активних дій, які направлені на виконання рішення суду щодо виплати заборгованості ОСОБА_1 за минулий період, а саме з метою збільшення бюджетних асигнувань для виплати такої заборгованості, при цьому не взявши до уваги, що така заборгованість виникнула саме з вини відповідача. З урахуванням наведеного просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою заяву щодо визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву щодо визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії було задоволено частково та зобов`язано відповідача провести з 01 січня 2016 року перерахунок пенсії відповідно до довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області №7/97 від 12 травня 2020 року та виплатити різницю між фактично отриманою пенсією і належним за законом розміром пенсії за період із квітня 2019 року до дня здійснення фактичного перерахунку пенсії.
На виконання рішення суду у даній справі, Волинський окружний адміністративний суд видав позивачу виконавчий лист від 14 січня 2021 року №752/2021.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 24 лютого 2021 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження №64616094.
Відмовляючи в задоволенні заяви про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ПФУ у Волинській області, вчиненої на виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем вчинено всі необхідні дії по виконанню рішення суду.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно із статтею 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями статті 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Відтак, учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною третьою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
У поданій заяві, ОСОБА_1 вказує, що протиправна бездіяльність пенсійного органу полягає в нездійсненні виплати на її користь перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2021 року в розмірі 119604,50 грн на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №140/10038/20.
Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Разом з тим, суд зауважує, що для визнання дій або бездіяльності протиправними недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання відповідачем обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправності дій або бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність таких дій для прав та інтересів заінтересованої особи.
Як слідує із матеріалів справи, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області листом від 11 березня 2021 року №0300-0307-5/11847 повідомило державного виконавця, про те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі №140/10038/20 в добровільному порядку проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 . Перерахований розмір пенсії становить 5698, 03 грн і виплачується з 01 лютого 2021 року. Виплата заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2021 року в розмірі 119604,50 грн буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.
Отже, органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів державного бюджету у межах виділених асигнувань.
Згідно підпунктів 4-5, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затверджене постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22 грудня 2014 року, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486 територіальні органи пенсійного фонду відповідно до покладених на них завдань: забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством; забезпечує ведення бухгалтерського обліку з виконання доходів і видатків.
Тобто, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Виділення коштів з державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої, другої статті 23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно пунктів 20, 29 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 затверджено Порядок виплати пенсій, нарахованих на виконання рішенням суду (далі - Порядок №649) та установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до цього Порядку.
Зазначений Порядок застосовується не до всіх судових рішень, за якими боржником є орган Пенсійного фонду України, а лише до тих, за якими на такого суб`єкта владних повноважень покладено зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету.
Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №440/85/19.
Таким чином, для врегулювання спірних правовідносин необхідно керуватися вимогами Порядку, який (згідно положень пункту першого) визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.
Пунктом 4 Порядку визначено, що черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Відповідно до пункту 5 Порядку, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Згідно з пунктом 6 Порядку, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).
Пунктом 10 Порядку передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Таким чином, відповідач при виконанні рішення суду, як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства, дотримуючись, зокрема, вимог зазначеного вище Порядку.
З урахуванням наведеного, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про відсутню протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, так як фінансування пенсії позивачу здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та фінансування таких виплат не залежить від волі вказаного суб`єкта.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року у справі №140/10038/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	С. М. Кузьмич 	
Повне судове рішення складено 24.06.2021р.