ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1127/21 Справа № 214/2116/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді-Бондар Я.М.
суддів -Барильської А.П., Зубакової В.П.
секретар судового засідання-Кислиця І.В.
сторони:
позивач- ОСОБА_1 
відповідач- Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,цивільну справу за апеляційною скаргою позивача  ОСОБА_1  на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року, ухваленого суддею Ткаченком А.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 24 вересня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання КП «Кривбасводоканал» вчинити дії щодо взяття на абонентський облік вузла обліку КВ-1,5 (1/2) №491252, пломба КП КРВК №09086705, що встановлений за адресою: вул.Івана Авраменка,21, прим.19, 21, прим.19 у м. Кривому Розі, та вчинити дії щодо довключення в договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №545 від 26.10.2015 р. вузла обліку КВ-1,5(1/2) №491252, пломба КП КРВК №09086705, що встановлений за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначив, що він є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Приміщення розташоване в споруді торгівельного центру з декількома співвласниками.
Вказане приміщення було придбано ним у фізичної особи-підприємця, саме як фізичною особою (без статусу підприємця). З часом постало питання переоформлення договорів на поставку електроенергії, водопостачання та водовідведення. Договір на постачання електроенергії було переоформлено з попереднього власника без проблем, то при переоформленні договору на водопостачання та водовідведення почалися проблеми, у вигляді перешкод з боку надавача комунальних послуг по водопостачанню та водовідведенню у м.Кривому Розі - комунального підприємства «Кривбасводоканал» (надалі підприємство). У Кривому Розі зазначене підприємство є монопольним. 
При зверненні до вказаного підприємства йому було надано перелік необхідних документів для укладання договору. Після його звернення до підприємства щодо надання роз`яснень чим (якими нормативними актами) керується юридична особа та вимагає в нього певний перелік проектно-технічної документації (технічні умови, копію плану населеного пункту М 1:500, опитувальний лист, схему та Акт розподілу балансової належності та меж обслуговування мереж водопостачання та водовідведення (з обов`язковим нанесенням контрольного колодязя, тощо), під час укладання договору на отримання комунальної послуги, була надана відповідь від 13.05.19 р. №4838, із посиланням на норми Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190 (надалі Правила №190).
Вказує, що ч.1.1 Правил №190 передбачено, що ці Правила є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. 
Як під час купівлі зазначеного вище приміщення, так і під час звернення щодо укладання договору він не мав статусу приватного підприємця, про що було повідомлено підприємство, та звернувся ще раз, вже з вимогою до включити об`єкт в його існуючий договір по іншим нежитловим об`єктам, проте підприємство неухильно посилається знову на вказані вище Правила №190 та відмовляє йому. 
Зазначає, що відповідач плутає сферу застосування НПА у правовідносинах, неправомірно відмовляє йому в наданні комунальної послуги, так як він не був і не є приватним підприємцем і на нього норми Правил №190 не розповсюджуються. 
Виконавець, займаючи монопольне положення в місті грубо порушив імперативні норми ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», де зазначено, що виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладанні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону уклала договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.
Окремо звертає увагу суду на той факт, що у попереднього власника ФОП ОСОБА_2 був договір з «Кривбасводоканал» №807 від 26.09.2008 року, також було відкрито відповідачем йому особовий рахунок на його ім`я №8264к послуги він отримував в повному обсязі та сплачував за них.
Таким чином вузол розподільного обліку було взято свого часу на облік відповідачем, а отже останній здійснював абонентський облік вузла обліку (процедура реєстрації та періодичний огляд вузлів обліку для використання показань вузлів обліку з метою комерційного або розподільного обліку. 
Вважає, що можна стверджувати про те, що попередній власник надавав свого часу всі необхідні документи для укладання договору, інакше відповідач не уклав би з ним договір. Таким чином відповідач видавав попередньому власнику нежитлового приміщення технічні умови, узгоджував схему та Акт розподілу балансової належності та меж обслуговування водопостачання та водовідведення, пломбував на об`єкті прилад обліку водопостачання тощо.
На даний час в його приміщенні встановлений, та опломбований прилад обліку водопостачання, який свого часу встановлював попередній власник, та брав на абонентський облік відповідач. Номер приладу обліку водопостачання КВ-1,5 (1/2) № 491252, пломба КП КРВК № 09086705.
Він не може на даний час отримувати належним чином комунальні послуги з водопостачання та водовідведення з причини того, що відповідно до ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ч.8 Правил №630 – надання послуг здійснюється на договірних засадах, але виконавець ухиляється від переукладання договору з ним, порушуючи вимоги чинного законодавства, а також його права відповідно до норм ст.ЗУ «Про питну воду» де зазначено, що споживачі питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення мають право на забезпечення послугами з централізованого водовідведення, підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення.
Також, відповідач відмовляє йому до включити в діючий на сьогодні між ним та КП «Кривбасводоканал» договір №545 від 26.10.2015 р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води і відведення (взяти на абонентський облік вузол обліку) прилад обліку та проводити таким чином облік водоспоживання та водовідведення. 
В ч.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» вказано – п.5 – житлово-комунальні послуги-результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч.1,3,4 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже при придбанні ним приміщення право власності на прилад обліку встановленого в цьому приміщенні також перейшло йому.
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів відмовлено. Судові витрати віднесені на рахунок держави. 
Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, ненадання належної правової оцінки фактичним обставинам справи, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про повне задоволення, заявлених ним позовних вимог.
При цьому, скаржник зазначає, що посилання суду на положення ДБН В2.2-15-2019, є недоречним, оскільки зазначений порядок регламентує порядок улаштування нежитлових об`єктів у житлових будинках, а в даному спорі куплене ним нежитлове приміщення не знаходиться в житловому будинку, і жодних переводів з житлового фонду в нежитловий він не робив, щоб визначитись із цільовим призначенням приміщення, це приміщення купувалось ним як нежитлове із встановленим приладом обліку та на підставі акту звірки між попереднім власником ФОП ОСОБА_2 та КП «Кривбасводоканал».
Наголошує на тому, що статус підприємця він придбавав для заняття підприємницькою діяльністю, але після припинення цієї діяності він позбувся цього статусу, але не позбувся статусу фізичної особи. Вказує, що надавав суду позицію вищіх судових інстанцій з цього приводу, а саме позицію Великої палати Верховного суду у справі №757/45133/15-ц, та у справі №920/50/19, яку суд залишив поза увагою.
Позивач зазначає, що сам договір №545 від 26.10.2015, в який він просив до включити придбаний у січні 2019 року спірний об`єкт, на даний час існуючий та не розірваний, він сплачує за ним грошові кошти відповідачеві, а відповідач надає йому послуги з водопостачання та водовідведення, веде абонентський облік приладів обліку по іншим нежитловим об`єктам. Вказує, що для спонукання до дій, в процесі розгляду справи, він 29.05.2020р. направляв на адресу відповідача повідомлення про внесення змін до договору №545 від 26.10.2015р. шляхом підписання додаткової угоди у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності, яке було отримано відповідачем, проте відповідь відповідач йому не надав, підписаної угоди з боку відповідача йому не було направлено, тому він не знає в якому статусі він зараз перебуває по зазначеному вище договору. Суд цього питання також не з`ясував.
Скаржник наголошує на тому, що ні Правила №830, ні Правила №690 не розмежовують укладання договорів з фізичними чи юридичними особами або ФОП в якийсь окремий спосіб. Посилаючись на ч.8 ст.1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ч.1 ст.4 цього закону, вказує, що оснащення у окремих приміщеннях у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.
Окрім того, позивач вважає незаконним посилання суду на норми «Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 01.12.2017 №316, вказуючи на те, що ці правила поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення, на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як само зайняті особи у контролюючих органах згідно з податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення або безпосередньо у каналізаційні очисні споруди, оскільки він не відноситься до жодного суб`єкта, зазначеного у Правилах та Порядку, тому норми цих правових норм не чинять на нього юридичний вплив. Тому суд не повинен був застосовувати дані норми матеріального закону, як і норми Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 №190 та посилатися на них у рішенні. 
Позивач вказує на те, що матеріалами справи підтверджено, що спірний вузол обліку КВ-1,5 (1/2) №491252, пломба КП КРВК №09086705, що встановлений за адресою: вул.Івана Авраменка,21, прим.19 у м. Кривому Розі знаходиться на абонентському обліку у відповідача, що свідчить про те, що попередній власник нежитлового приміщення свого часу розробляв технічну документацію на встановлення цього вузла розподільного обліку та отримав всі необхідні документи, узгоджував межі майнової належності тощо, інакше відповідач не прийняв його (вузол) на свій абонентський облік та не укладав би договір з попереднім власником.
Скаржник вважає, що з моменту придбання ним нежитлового приміщенні-22 січня 2019 року, він, як власник цього приміщення в якому встановлений та взятий на абонентський облік суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у місті (монополістом) фактично на законних підставах користується послугами відповідача та намагається узаконити правовідносини, проте відповідач всіляко ухиляється від укладення з ним договору, в даному випадку до включення в його існуючий договір №545 від 26.10.2015р., придбаного нового об`єкта. Позивач вважає, що рішення суду фактично переписано та складено на підставі позиції відповідача, викладеній у відзиві на позов. Вказує, що суд, відмовивши позивачу у задоволенні позову, фактично позбавив споживача можливості на приведення правовідносин щодо постачання холодної води та водовідведення у належний стан згідно законодавства, а саме користування послугами на підставі договору.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач КП «Кривбасводоканал», посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги позивача, відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам матеріального і процесуального права, просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому, відповідач зазначає, що у договорі №545 від 26.10.2015р. про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, суб`єктами майново-господарських зобов`язань є КП «Кривбасводоканал» і фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , тоді, як на даний час позивач позбавлений статусу фізичної особи-підприємця та відповідно не є господарюючим суб`єктом, у зв`язку із чим ОСОБА_1 позбавлений права вносити зміни до господарського договору, укладеного між суб`єктами майново-господарських зобов`язань, зокрема КП «Кривбасводоканал» і ФОП ОСОБА_1 . Вказує, що ні на час набуття права власності на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 , ані на час подання позову до суду, позивач вже не мав статусу фізичної особи-підприємця, що свідчить про необхідність укладення нового договору.
У відповіді на відзив відповідача КП «Кривбасводоканал» на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1 вказує на те, що підприємницьку діяльність він припинив 08.07.2016 року. Договір №545 від 26.10.2015р. на даний час існуючий і він, як фізична особа (без статусу підприємця) отримує на інші два нежитлові приміщення комунальні послуги від відповідача, сплачує за них, будь-яких зауважень або пропозицій щодо переоформлення цього договору з боку відповідача не надходило, тому з середини 2016 року фактично відбуваються правовідносини, які не мають жодного відношення до господарських, що дає йому повне право вносити зміни до існуючого договору.
В додаткових поясненнях відповідача КП «Кривбасводоканал», які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 26.03.2021 року, відповідач вказує на те, що 19 березня 2021 року представниками КП «Кривбасводоканал» в присутності позивача ОСОБА_1 було складено акт технічного обстеження системи водопостачання та водовідведення №881/21ТІ, яким було виявлено, що належному позивачеві нежитловому приміщенні АДРЕСА_3 , здійснюється підприємницька діяльність (салон краси), копія акта додана до додаткових пояснень. Відповідач вказує, що позивач, являючись власником нежитлового приміщенні, отримує послугу з централізованого водопостачання та водовідведення не для власних потреб, а для здійснення господарської діяльності, навмисно, приховуючи від виконавця послуг, яке саме функціональне призначення має вказане нежитлове приміщення. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 має намір укласти договір не з метою отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для власних потреб, а для ведення господарської діяльності шляхом надання в оренду належного йому нежитлового приміщення, що суперечить вимогам ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідач наголошує на тому, що прилад обліку води, встановлений в належному позивачеві нежитловому приміщенні, без належного оформлення технічної документації, а саме з порушенням вимог як Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № НОМЕР_1 від 01.07.1994р., які були чинними на момент встановлення приладу обліку води попереднім власником нежитлового приміщення ФОП ОСОБА_2 , так і чинних на теперішній час Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №190 від 27.06.2008р. Додатково повідомляє, що технічні умови на приєднання нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 до централізованої системи водопостачання та водовідведення в архіві управління технічного регулювання водопостачання та водовідведення відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення про задоволення його позовних вимог, представника відповідача ОСОБА_3 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги з викладених у відзиві підстав, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
 
Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.01.2019 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежиле приміщення загальною площею 19.4 кв.м., згідно договору купівлі-продажу посвідченого Саяпіною І.Г. приватним нотаріусом КМНО 22.01.2019 р. (а.с.4). 
Відповідно до листа №4838 від 13.05.2019 року позивачу було надано вичерпну, обґрунтувану відповідь щодо правил укладання договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення зі споживачем. Лист було направлено за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с.5).
Також відповідно до листа №9447 від 09.09.2019 року позивачу було надано вичерпну, обґрунтувану відповідь щодо правил включення об`єкту розташованого за адресою: АДРЕСА_2 до договору №545 від 26.10.2015 року про надання послуг централізованого водопостачання. Лист було направлено за адресою: АДРЕСА_4 . (а.с.6).
Відповідно до договору №545 від 26.10.2015 року дійсно КП «Кривбасводоканал» та фізична особа підприємець ОСОБА_1 уклали договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, та взято на облік об`єкт за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.8-12).
Відповідно до договору між КП «Кривбасводоканал» та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №807 від 26.09.2008 року та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 та взято на облік водолічильник за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.43-49).
Згідно акту від 16.04.2008 року представниками КП «Кривбасводоканал» було взято на облік прилад КВ-1,5 зав.№491252, в приміщенні, розташованому за адресою: вул.Івана Авраменка, буд.21, прим.19, де зазначно, що відповідальність за збереження пломб несе СПД ОСОБА_2 (а.с.52). 
24.04.2020 року представниками КП «Кривбасводоканал» здійснено технічне обстеження системи водопостачання та водовідведення споживача послуг об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , та складено акт контрольного зняття показів лічильника при зміні власника приміщення на ОСОБА_1 (а.с.50-51).
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову позивачеві у задоволенні його позовних вимог, керувався нормами законів, зазначених у рішенні та на підставі наданих сторонами доказів виходив з того, що позивачем не доведено факт розташування приладу комерційного обліку, встановленого у нежитловому приміщені  АДРЕСА_3 , відповідно вимог чинного законодавства, тобто на межі майнової належності в кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж.Таким чином, відсутність належним чином оформленої технічної документації відповідно вимог чинного законодавства України, позбавляє КП «Кривбасводоканал» включити  цей прилад комерційного обліку до умов договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №545 від 26.10.2015р., укладеного між Позивачем та КП «Кривбасводоканал» та прийняти його на абонентський облік. Також суд дійшов висновку, що права позивача в обраний ним спосіб захисту - не порушені, тому і не підлягають судовому захисту, оскільки позивачеві не було відмовлено в укладенні договору, а було роз`яснено, які дії слід здійснити для укладення договору та які подати документи, а також вказано на необхідність зазначення функціонального призначення, яке має належне позивачу нежитлове приміщення.
Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції і не може погодитись із доводами позивача викладеними в апеляційній скарзі.
За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 
Нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 р. №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», встановлено, що ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.
Пунктом 6 вищезазначених правил встановлено, що надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання комунальних послуг з урахуванням вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - договір).
Відповідно до положень ДБН В.2.2-15-2019 "Житлові будинки. Основні положення"- Нежитлове приміщення - приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового фонду.
Після отримання дозволу на переведення житлового приміщення в нежитлове (без визначення функціонального призначення) необхідно визначитися з функціональним призначенням (магазин, аптека і тд). 
Відповідно до положень ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво " реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну и?ого геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукціі?, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення и?ого техніко-економічного рівня та якості продукціі?, що виготовляється, поліпшення умов експлуатаціі? та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкціи? та призупинення на час виконання робіт експлуатаціі? об`єкту в цілому або и?ого частин (за умови і?х автономності).
Судом першої інстанції встановлено, що приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить позивачу відноситься до нежитлових приміщень, відповідно позивач отримує послугу з централізованого водопостачання та водовідведення не для власних потреб, а для здійснення певної господарської діяльності, при цьому не вказує, яке саме функціональне призначення має належне йому нежитлове приміщення. 
Окрім того, судом встановлено та не заперечується позивачем, що на момент укладання позивачем договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №545 від 26.10.2015р., до якого позивач просить включити умови щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 мав статус фізичної-особи підприємця, і на нього поширювалась дія норм Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №190 від 27.06.2008 р.
Зазначені обставини виключають можливість включення до договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №545 від 26.10.2015р. відомостей щодо нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із тим, що, ані на момент набуття права власності на вищезазначене нежитлове приміщення, ані на момент звернення позивача з позовом заявою, останній не мав статусу фізичної особи підприємця. Зазначений факт свідчить про необхідність укладення нового договору, з урахуванням вказаних обставин. 
Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку / приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.
Відповідно до пункту 4.1. Правил користування системами централізованого водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 27.06.2008 №190, для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення замовнику таких послуг надаються технічні умови. Форма технічних умов наведена в додатку 1 до цих Правил. Для одержання технічних умов замовник послуг з централізованого водопостачання та водовідведення подає до виробника таких послуг: заяву; опитувальний лист за формою згідно з додатком 2; ситуаційний план з визначенням місця розташування земельної ділянки на відповідній території.
Згідно частини 2 статті 3 Закону України від 22.06.2017 №2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку відповідних комунальних послуг відповідно до вимог цього Закону.
Для споживача комунальних послуг, якому комунальна послуга постачається для групи нежитлових будівель та/або споруд, що є єдиним майновим комплексом, зовнішніми інженерними мережами, що належать споживачу, вузол комерційного обліку встановлюється на межі майнової належності в кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж.
Пунктом 2 вищезазначених правил визначено, що термін «межа майнової належності» означає точки розмежування зовнішніх теплових мереж (крім мереж систем автономного теплопостачання), зовнішніх мереж гарячого водопостачання (крім мереж систем автономного гарячого водопостачання), зовнішніх водопровідних мереж (крім мереж систем автономного водопостачання) від приєднаних до них відповідних мереж будівлі за ознаками права власності або іншого речового права. 
Відповідно до абз. 6 розділу VІ Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 01.12.2017 №316 Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, споживачі зобов`язані мати та своєчасно оновлювати технічну документацію, яка характеризує стан систем водопостачання та водовідведення споживача, а саме відомості про системи водопостачання та водовідведення споживача, характеристику їх технічних параметрів і фактичного стану, графічний матеріал (генеральний план (топографічний план)) з нанесеними мережами водопостачання і водовідведення та місцем розташування контрольного колодязя, нормативний розрахунок водоспоживання та водовідведення споживача, технологічні креслення насосних станцій, план та схему локальних очисних споруд і наявність приладів обліку, відомості про категорії стічних вод споживача (промислові, господарсько-побутові, поверхневі тощо), характеристику якості стічних вод, що скидаються до системи централізованого водовідведення, інші документи, визначені місцевими правилами приймання, крім тих, що мають дозвільний характер.
Згідно статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі зазначених представників до водопровідних мереж та обладнання споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону. 
Висновок суду першої інстанції про те, що відсутність належним чином оформленої технічної документації відповідно до вимог чинного законодавства України, позбавляє відповідача КП «Кривбасводоканал» включити прилад комерційного обліку, розташований у нежитловому приміщені  АДРЕСА_3 до умов договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №545 від 26.10.2015р., укладеного між Позивачем та КП «Кривбасводоканал» та прийняти його на абонентський облік, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, оскільки, як правильно зазначив суд,  ОСОБА_1  належними та допустимими доказами не доведено факт розташування приладу комерційного обліку, встановленого у належному позивачеві нежитловому приміщені на межі майнової належності в кожній точці приєднання до зовнішніх інженерних мереж, як це визначено вимогами чинного законодавства.
Також колегія суддів повністю погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що права позивача в обраний ним спосіб захисту не порушені відповідачем, тому і не підлягають судовому захисту, оскільки позивачу не було відмовлено в укладенні договору, а було роз`яснено, які дії має вжити позивач для оформлення з відповідачем договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води, а саме зазначити функціональне призначення, яке має нежитлове приміщення та оформити технічну документацію, яка характеризує стан ситем водопостачання та водовідведення споживача, яка відсутня в архіві управління технічного регулювання водопостачання та водовідведення підприємства відповідача
Колегія суддів вважає, що доводи скаржника фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд , -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді: