УХВАЛА

01 червня 2021 року 

Київ

справа №2040/6073/18

адміністративне провадження №К/9901/69720/18

Колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

суддя-доповідач Гусак М.  Б.,
судді Гімон М.  М., Усенко Є.  А.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області (правонаступника Головного управління ДФС у Харківській області) на рішення Харківського окружного адміністративного суду (суддя Заічко О.  В.) від 29 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду (судді Лях О.  П., Старосуда М.  І.,  Яковенко М.  М.) від 28  листопада 2018 року у справі №  2040/6073/18 за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій,

УСТАНОВИЛА:

У липні 2018 року Головне управління ДФС у Харківській області звернулося до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, зупинення видаткових операцій.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 29 серпня 2018 року позовні вимоги залишив без задоволення.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 28 листопада 2018  року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року скасував у частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9500,00 грн.

Головне управління ДПС у Харківській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема  статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України), статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що справу слід передати на касаційний розгляд Великої Палати Верховного Суду, яка може закрити провадження, з огляду на таке.

Право на перегляд справи та оскарження судового рішення є однією із засад організації судочинства в Україні, згідно з яким учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України, стаття 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»,  стаття 13 КАС України).

Статтею 328 КАС України  визначаються загальні правила реалізації права касаційного оскарження в порядку здійснення адміністративного судочинства. Серед іншого, вказана норма встановлює коло осіб, які мають право на оскарження судового рішення, види судових рішень, що можуть бути оскаржені та підстави для такого оскарження.

Згідно з частиною першою цієї норми, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас  КАС України  містить спеціальні норми, що врегульовують особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема окремих категоріях термінових справ.

До таких справ, згідно з пунктом 2 частини першої  статті 283 КАС, відносяться справи за зверненням податкових органів при здійсненні ними визначених законом повноважень щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Терміновість розгляду (необхідність негайного вирішення) справ, зокрема, пов`язаних з питаннями підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, зумовлена безумовним характером та першочерговістю виконання такого обов`язку платником податку стосовно інших неподаткових обов`язків, крім випадків, передбачених законом (статті 36 ПК України).

Заявами по суті у зазначеній категорії справ є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив) (частина перша  статті 269 КАС України).

За змістом чинного процесуального регулювання розгляд справ, наведених в переліку  статті 283 КАС України, має здійснюватися в позовному провадженні незалежно від того, чи дотримуються строки, встановлені для розгляду цих термінових справ.

Рішення суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду таких справ набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені (частина третя  статті 272 КАС України).

Правило частини третьої  статті 272 КАС України  встановлене законом, зокрема, для виборчих справ, справ про притягнення до адміністративної відповідальності, справ, перерахованих у  статті 283 КАС України. Воно не містить, на погляд колегії суддів, винятку для справ цієї категорії, які б могли бути розглянуті з порушенням спеціальних приписів щодо порядку їх розгляду. Наведений вище припис не викликає складності у сприйнятті, воля законодавця викладена однозначно та направлена на обмеження права на касаційне оскарження (встановлено фільтр) для певних категорій справ, як і перерахованої у статті 283 КАС категорії справ, незалежно від того чи були дотримані судами попередніх інстанцій вимоги стосовно порядку їх розгляду. 

Таким чином, касаційний перегляд рішень, прийнятих апеляційним судом за наслідками перегляду справи у провадженнях за зверненням контролюючого органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, чинним процесуальним законодавством не передбачений.

Колегія суддів приходить до висновку про помилкове відкриття касаційного провадження у цій справі.

Стаття 339 КАС України  не містить окремої підстави для закриття касаційного провадження, помилково відкритого за касаційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Водночас, згідно з пунктом 3 частини першої  статті 339 КАС України  суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після його відкриття за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже законодавець встановив наслідки помилкового відкриття касаційного провадження - його закриття.

Враховуючи зазначене, а також те, що судове рішення апеляційного суду у цій справі, на думку колегії суддів, не підлягає оскарженню в касаційному порядку, та приймаючи до уваги розгляд справи №  0940/2276/18 за позовом ГУ ДФС в Івано-Франківській області до Державного підприємства «Івано-Франківський котельно-зварювальний завод» про стягнення податкового боргу у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, у пункті 55 постанови в якій від 14 січня 2021 року зазначено про необов`язковість застосування приписів статей 268-272, 283 КАС України при розгляді справ з переліку статті 283 КАС України, дана справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновку про можливість касаційного перегляду справ аналізованої категорії.

Керуючись статтею  346-347 КАС України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Справу №  2040/6073/18 за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29  серпня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:                                                                                                                                                                                                      М.  Б. Гусак

                                                                                                                                                                                                                            М.  М. Гімон

                                                                                                                                                                                                                            Є.  А. Усенко