ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 травня 2021 року           справа №360/4682/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Ястребової Л.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 р. у справі  № 360/4682/20 (головуючий І інстанції І.В. Тихонов ) за позовом  Управління Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області  до  Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про скасування постанови про накладення штрафу ,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу від 06 липня 2020 року ВП № 61732403, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 360/1492/19 зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в місті Лисичанську Луганської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2017 року. 
06 квітня 2020 року державним виконавцем, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61732403. 
Листом Управління від 07.08.2019 № 7621/03-33 до Луганського окружного адміністративного суду та листами від 16.04.2020 № 2524/03-33, від 05.06.2020 № 3211/03-33 до відповідача було повідомлено про виконання судового рішення у справі № 360/1492/19, а саме, що ОСОБА_1 , поновлено нарахування місячного розміру пенсії з 01.07.2019 у розмірі 9005,52 грн., яку виплачено у липні 2019 року. Заборгованість у сумі 199897,94 грн. (за період з 01.04.2017 по 30.06.2019 у сумі 190892,42 грн. нарахована на додаткову відомість липня 2019 року та з 01.08.2019 по 31.08.2019 у сумі 9005,52 грн. нарахована на додаткову відомість вересня 2019 року). Кошти за минулий період обліковується в органах Пенсійного фонду України та будуть виплачені на умовах окремого порядку, після прийняття його Кабінетом Міністрів України. 
Рішення, які набрали законної сили підлягають виконанню, внесено до реєстру судових рішень № С1389265 від 05.06.2020 за період з 01.04.2017 по 31.08.2019 у сумі 199897,94 грн. та буде виплачено за рахунок бюджетних коштів. 
На 19.06.2020 щомісячна пенсія нараховується та сплачується з 01.09.2019 по теперішній час. 
06.07.2020 державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу за невиконання без поважних причин боржником рішення суду, при цьому не враховано фактичне виконання рішення суду. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року позов задоволено. 
Визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 06.07.2020 ВП №  61732403 про накладення на управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області штрафу в розмірі 10200,00 грн.
Вирішено питання судових витрат. 
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій,  посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Фактичного виконання у повному обсязі рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 360/1492/19згідно з виконавчим документом не відбулось, інформації та копії підтверджуючих документів про виконання боржником надано не було.
Тому державним виконавцем, керуючись ст. ст. 63, 75 Закону, винесено  постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн., де також було зазначено про обов`язок боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.
Разом з тим, жодних подальших заходів, направлених на виконання рішення суду вжито не було, у зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі 10200 грн.
За таких обставин державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Також вважає, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не включаються до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, зазначає наступне.
Фактичні обставини справи. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.05.2019 у справі № 360/1492/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську   Луганської області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо припинення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 з квітня 2017 року; визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 30.03.2017 про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 01 квітня 2017 року. Рішення суду звернуто до негайного виконання у межах виплати пенсії за один місяць (арк. спр. 99-103).
09.08.2019 по справі видано виконавчий лист, який стягувачем звернуто до примусового виконання (арк. спр. 57).
Так, за заявою стягувача від 31.03.2020 (арк. спр. 55) державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 06.04.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61732403 (арк. спр. 62).
Також державним виконавцем 06.04.2020 у ВП № 61732403 винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору (арк. спр. 64,66).
Листом від 16.04.2020 № 2524/03-33 УПФУ в м. Лисичанську повідомило державного виконавця, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області місячний розмір у сумі 9005,52 грн нараховано на відомість липня 2019 року. Облікована доплата у сумі 190892,42 грн за період з 01.04.2017 по 30.06.2019 нарахована на додаткову відомість липня 2019 року. Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не є розпорядником коштів. Кошти за минулий період обліковуються в органах Пенсійного фонду України та будуть виплачені на умовах окремого порядку після його прийняття Кабінетом Міністрів України (арк. спр. 67).
Разом з листом надано витяг з підсистеми Призначення та виплати пенсії (арк. спр. 68-71).
Державним виконавцем, керуючись статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", 28.05.2020 за № 8263 направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання (арк. спр. 80-81).
Листом від 05.06.2020 № 3211/03-33 УПФУ в м. Лисичанську повідомило державного виконавця, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області місячний розмір пенсії у сумі 9005,52 грн виплачено у липні 2019 року. Нарахована облікована доплата у сумі 199897,94 грн (за період з 01.04.2017 по 30.06.2019 у сумі 190892,42 грн нарахована на додаткову відомість липня 2019 року та з 01.08.2019 по 31.08.2019 у сумі 9005,52 грн нарахована на додаткову відомість вересня 2019 року). Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не є розпорядником коштів. Кошти за минулий період обліковуються в органах Пенсійного фонду України та будуть виплачені на умовах окремого порядку після його прийняття Кабінетом Міністрів України. Рішення, які набрали законної сили та підлягають виконанню, внесено до реєстру судових рішень № С І389265 від 05.06.2020, кошти за період з 01.04.2017 по 31.08.2019 у сумі 199897,94 грн будуть виплачені за рахунок бюджетних коштів (арк. спр. 682).
Постановою державного виконавця від 11.06.2020 ВП № 61732403 про накладення штрафу, згідно з якою за невиконання боржником в повному обсязі судового рішення накладено на УПФУ в м. Лисичанську штраф у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 98.).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №  360/4683/20 позов управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 11.06.2020 ВП № 61732403 задоволено. Визнано протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.06.2020 ВП № 61732403 про накладення на управління Пенсійного фонду України в м.  Лисичанську Луганської області штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Відповідно до інформації, яка зазначена в КП "ДСС", судове рішення набрало законної сили 09.03.2021.
Постановою начальника  відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 06.07.2020 накладено штраф на Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області у сумі 10200 грн у зв`язку з невиконанням судового рішення (арк. спр. 103).
Спірним у даній справі є правомірність прийняття виконавчим органом постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі.
Оцінка суду. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
За змістом частин першої, другої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами  ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", що є спеціальним у відношенні виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"  передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного в  статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
За правилами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають  примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Правилами ч. 1 та п. 1 ч. 2  ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" окреслено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 1 ч. 3  ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").
Частинами 1-3 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений  виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Матеріалами справи підтверджується, що  рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі № 360/4683/20 позов управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови від 11.06.2020 ВП № 61732403 задоволено. Визнано протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 11.06.2020 ВП № 61732403 про накладення на управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Рішення набрало законної сили 23.02.2021 року. 
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки, державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного мiжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 06.07.2020 винесена постанова у ВП № 61732403 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. на управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області за повторне невиконання боржником судового рішення, а постанова від 11.06.2020 ВП № 61732403 про накладення на управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області штрафу в розмірі 5100,00 грн. скасована за рішенням суду, тобто відсутня повторність невиконання рішення боржником без поважних причин, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова від 06.07.2020 ВП № 61732403 -  скасуванню, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Щодо  доводів апелянта, що  витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не включаються до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 17.12.2020 № 706 (а.с.36).
Суд зазначає, що Управління Пенсійного фонду України звернулось із позовом у цій справі не як суб`єкт владних повноважень на виконання покладених на нього функцій (завдань), а як юридична особа публічного права, а тому розподіл понесених позивачем у цій справі судових витрат слід здійснювати в загальному порядку.
Аналіз наведених норм з урахуванням обставин справи, дають підстави для висновку, що понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.
Аналогічний висновок міститься у постанові Верховний Суд від 28 листопада 2018 року у справі № 812/246/18.
З урахуванням викладеного, суд погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 23, 33, 271, 272, 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                    

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі  № 360/4682/20 - залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі  № 360/4682/20 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 24 травня 2021 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 24 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                 А.В. Гайдар

                                                                                          Л.В. Ястребова