ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року	Львів	Справа № 140/9165/20 пров. № А/857/5895/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М., 
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,
представника позивача           Таран О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року (ухвалене головуючим - суддею Плахтій Н.Б. у м. Луцьк) у справі № 140/9165/20 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

                                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000194/2 від 02.06.2020.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що між ФОП ОСОБА_1 та фірмою ADMAR ADRIAN CHARKOT SPOLKA JAWNA (Польща) 04.05.2020 укладено контракт №01/05/2020 на поставку товарів на умовах СРТ Луцьк згідно інвойсів та по ціні, зазначеній в інвойсах. 28.05.2020 позивач подав митниці для митного оформлення митну декларацію (далі-МД) № UA204120/2020/039508. Під час митного оформлення митному органу було надано наступні документи: рахунок фактуру (інвойс); автотранспортну накладну; експортну декларацію (походження товару); акт проведення митного огляду; банківський платіжний документ, що підтверджує оплату товару; прейскурант (прайс - лист) виробника товару; контракт (договір купівлі-продажу товару); договір про перевезення товару; митну декларації країни відправлення; специфікацію; довідку про транспортні витрати; платіжне доручення; лист Польської фірми; висновок про якісні та вартісні характеристики товару. Позивач зазначає, що цих документів було цілком достатньо для завершення митного оформлення за першим методом. Однак відповідачем 02.06.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000194/2 та картку відмови у митному оформлення. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування митної вартості, відомості, необхідні для визначення митної вартості товарів. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA204120/2020/000194/2 від 02.06.2020.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що сплачена позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України. Разом з цим суд також зазначив, що оскаржуване рішення не містить числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товару, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією, встановлено наявність в документах розбіжностей і неточностей.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідач в судове засідання на виклик суду не з`явився, на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшов, явку уповноваженої особи не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 04.05.2020 між ОСОБА_1 (Покупець) та фірмою ADMAR ADRIAN CHARKOT SPOLKA JAWNA (Польща) (Продавець) було укладено контракт № 01/05/2020, за умовами якого продавець зобов`язується постачати товари в адресу ОСОБА_1 на умовах СРТ Луцьк згідно інвойсів та по ціні зазначеній в інвойсах (а.с.27-29).
У пункті 1.2, 1.3 контракту № 01/05/2020 встановлено, що загальна сума контракту складається із сум всіх поставок, здійснених продавцем покупцю протягом дії даного контракту; ціна на товар встановлюється на умовах СРТ Луцьк (ІНКОТЕРМС-2010).
Відповідно до п. 3.1 контракту № 01/05/2020 покупець зобов`язується провести 100% передоплату за кожну партію товару згідно з рахунком-фактурою (інвойсом), виставленому продавцем товару, який є предметом контракту. 
Пунктами 4.1, 4.2 передбачено, що країна походження товару - Польща; якість товару повинна відповідати стандартам і буде підтверджуватись наступними документами і сертифікатами, наданими продавцем: сертифікат про походження товару; сертифікат якості, виданий заводом-виробником.
На виконання умов контракту № 01/05/2020 від 04.05.2020 позивачу поставлено товар (рукавиці робочі, захисні) загальною вартістю 76326, 00 злотих, що стверджується фактурою № 20-DEX/0025 від 04.05.2020 (а.с.19-20).
З метою митного оформлення товару «Рукавички виготовлені з поліефірних та візкозних волокон...» (далі - товар №1), «Рукавички робочі трикотажні...» (далі - товар №2), «Рукавички робочі трикотажні виготовлені з поліефірних волокон, покриті поліізопреном...» (далі - товар №3), «Рукавички робочі бавовняні...» (далі - товар №4) 28.05.2020 позивачем подано митному органу митну декларацію № UA204120/2020/039508, у якій визначено митну вартість товару за першим методом (основним) (а.с.13-14).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації № UA204120/2020/039508 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, зокрема, рахунок-фактуру № 20-DEX/0025 від 04.05.2020 (а.с.19-20); міжнародну товаротранспортну накладну (CMR) № UA204120/2020/035330 (а.с.21-22); довідку про транспортні витрати від 14.05.2020 (а.с.23); експортну декларацію країни відправлення № 20PL301010Е0362232 (а.с.24-25); платіжне доручення в іноземній валюті, що підтверджує оплату за товар № 4 від 07.05.2020 (а.с.26); контракт № 01/05/2020 від 04.05.2020 (а.с.27-29).
При перевірці документів митницею встановлено розбіжності у документах, а саме: 
- відповідно до пункту 4.1 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020 країна походження товару - Польща. Разом з тим в інвойсі від 04.05.2020 № 20-DEX/0025 вказана країна походження - Китай.
- згідно з пунктом 4.2 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020 з товаром постачальник передає пакет наступних документів: рахунок-фактура, сертифікат походження, сертифікат якості, виданий заводом-виробником. Але до митного оформлення декларантом не подано документи, передбачені з пунктом 4.2 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020, а саме: сертифікат походження та сертифікат якості, виданий заводом-виробником.
- в митній декларації країни відправлення від 12.05.2020 № 20PL301010E0362232 за кодом документа 5DK1 вказана специфікація та за кодом документа 5DK6 вказана інформація про транспортні витрати.
У зв`язку з наявною в митного органу інформацією згідно ПІК ЄАІС «Цінова інформація при визначенні митної вартості», яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, декларанту направлене електронне повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, а саме: сертифікат походження та сертифікат якості, виданий заводом-виробником, вказані в пункті 4.2 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020; специфікацію та інформацію про транспортні витрати, зазначені в митній декларації країни відправлення від 12.05.2020 № 20РL301010Е0362232 за кодом документа 50К1 та кодом документа 50К6; виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованого товару на заявлених умовах поставки із врахуванням вартості придбання у третіх осіб; договору (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями (а.с.33).
У відповідь на вимогу митниці позивач надав специфікацію (цінову пропозицію) (а.с.30-31) та експертний висновок Волинської торгово-промислової палати № В-681 від 01.06.2020 (а.с.28), а також зазначив, що сертифікат якості та сертифікат походження товару митниця не вправі вимагати. Крім того, вказав, що виписка з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованого товару на заявлених умовах поставки із врахуванням вартості придбання є комерційною таємницею і відсутня у декларанта, а митний орган не має право вимагати такі документи продавця. Що стосується транспортних витрат, то позивач вказав, що такі витрати були понесені продавцем на умовах СРТ Луцьк, про що було надано відповідну довідку; договір із третіми особами покупець не укладав і відповідно надати їх не може (а.с.34-35).
У листі від 02.06.2020, адресованому відповідачу, ФОП ОСОБА_1 зазначив, що декларантом були надані усі наявні документи та просив прийняти рішення без урахуванням термінів, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, та випустити вантаж у вільний обіг (а.с.36).
02.06.2020 відповідач прийняв рішення № UA204120/2020/000194/2 про коригування митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення у МД № 204120/2020/039508 (а.с.15-16).
У зазначеному рішенні митниця вказала, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з наступним.
Документи, подані декларантом до митного оформлення товару за митною декларацією (далі - МД) №UA204120/2020/39508 та додатково надані документи містять розбіжності та неточності, зокрема:
1) Відповідно до пункту 4.1 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020 країна походження товару - Польща. Разом з тим в інвойсі від 04.05.2020 № 20-ОЕХ/0025 вказана країна походження - Китай.
Згідно з пунктом 4.2 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020 з товаром постачальник передає пакет наступних документів: рахунок-фактура, сертифікат походження, сертифікат якості, виданий заводом-виробником. Але до митного оформлення декларантом не подано документи, передбачені з пунктом 4,2 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020, а саме: сертифікат походження та сертифікат якості, виданий заводом-виробником.
2) В митній декларації країни відправлення від 12.05.2020 № 20РІ301010Е0362232 за кодом документа 50К1 вказана специфікація та за кодом документа 50К6 вказана інформація про транспортні витрати.
3) У наданому декларантом експертному висновку Волинської Торгово-промислової палати № В-681 від 01.06.2020 зазначено наступне: п.З Задача експертизи: встановити контрактну вартість товару, а саме: рукавиць захисних робочих та штанів захисних садових (згідно інвойсів 20-DEX/0025 від 04.05.2020, 20-DEX/0062 від 21.05.2020). Таким чином експертом не встановлена вартість товарів, але зазначено, що вказана вартість товару може складати вартість згідно інвойсів 20-DEX/0025 від 04.05.2020, 20-DEX/0062 від 21.05.2020.
4) Наданий експертний висновок Волинської Торгово-промислової палати № В-681 від 01,06.2020 не може бути прийнятим митним органом до уваги, оскільки в ньому допущено помилку, а саме: неправильно вказано вартість товару X OX-NITER 9 - 0,16 PLN, вартість якого вказана в інвойсі № 20-DEX/0025 від 04.05.2020 1,16 PLN
5) Надана декларантом специфікація № 20-ОЕХ/0025 від 04.05.2020 в файлі формату ,xls не може бути прийнята до уваги митним органом, оскільки вона не містить підписів уповноважених осіб та печаток, не виготовлена на фірменому бланку.
Відмовою в наданні всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р.
Митниця також володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів (ПІК ЄАІС «Цінова інформація при визначенні митної вартості»): товар № 1-митна декларація від 06.03.2020 № 1- 0006/2020/309187 -0,48 USD/пapa; товар №2-митна декларація від 06.03.2020 № ІА 10006/2020/309187 - 0,48 USD/пapa; товар №3-митна декларація від 12.05.2020 № ІІА204120/2020/35299 -0,49 USD/пара; товар №4-митна декларація від 08.05.2020 № ІІА500050/2020/205203- 0,63 USD/пара;
Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці, таких як: сертифікат походження та сертифікат якості, виданий заводом-виробником, вказані в пункті 4.2 Контракту від 04.05.2020 № 01/05/2020; специфікацію та інформацію про транспортні витрати, зазначені в митній декларації країни відправлення від 12.05.2020 № 20РІ.301010Е0362232 за кодом документа 50К1 та кодом документа 50К6; виписки з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованого товару на заявлених умовах поставки із врахуванням вартості придбання у третіх осіб; договору (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; висновок про якісні та вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.
За результатом проведеної відповідно до положень ч. 4 ст. 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.
Митну вартість імпортованого товару визначено на основі раніше визнаних органами доходів і зборів митних вартостей: товар №1-митна декларація від 06.03.2020 № UА10006/2020/309187 - 0,48 USD/пара; товар №2-митна декларація від 06.03.2020 № UА10006/2020/309187 - 0,48 USD/пара товар №3-митна декларація від 12.05.2020 № UА204120/2020/35299 -0,49 USD/пара; товар №4 - митна декларація від 08.05.2020 № UА500050/2020/205203 - 0,63 USD /пара.
Числове значення митної вартості товару 1 становить 287714,11 UАН (0,48 USD /пара*22200 пар*27,0002/6,6958) або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення- 42969,34 PLN .
Числове значення митної вартості товару 2 становить 622126,06 UАН (0,48 USD /пара 48000 пар*27,0002/6,6958) або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення- 92912,88 PLN.
Числове значення митної вартості товару 3 становить 793805,84 UАН (0,49 USD /пара*60000 пар*27,0002/6,6958) або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення- 118552,80 PLN .
Числове значення митної вартості товару 4 становить 173503,31 UАН (0,63 USD/пара* 10200 пар*27,0002/6,6958) або у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення- 25912,26 PLN.
Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204120/2020/00709. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після проведення декларування товарів відповідно до 257 Митного кодексу України, здійснивши коригування заявленої митної вартості відповідно до рішення про коригування митної вартості від 02.06.2020 №UA204120/2020/000194/2 з урахуванням положень частини 4,7 статті 55 Митного кодексу України. Привести у відповідність гр.44 та електронний інвойс МД відповідно до вимог НМФУ №651 від 30.05.2012 та ПМКУ №450 від 21.05.2012 (а.с.17).
03.06.2020 декларантом подано митному органу МД №UA204120/2020/041045, у якій в лівому підрозділі графи 43 Код МВВ зазначено використаний позивачем 1 метод визначення митної вартості, а у правому - 6 метод відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів. Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій по сплаті митних платежів на загальну суму 388929,26 грн (а.с.11-12).
Позивач вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 Митного кодексу України).
Частинами другою-шостою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частин першої-третьої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частинами шостою та сьомою статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
За приписами частини восьмої статті 57 Митного кодексу України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у правильності визначення декларантом митної вартості.
Як слідує із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару «Рукавички виготовлені з поліефірних та візкозних волокон...», «Рукавички робочі трикотажні...», «Рукавички робочі трикотажні виготовлені з поліефірних волокон, покриті поліізопреном...», «Рукавички робочі бавовняні...» та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, містили розбіжності, а також що у митниці наявна інформація про більшу митну вартість ідентичних товарів, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи та, оскільки декларантом не надано витребуваних документів, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом, на підставі цінової інформації, наявної в митниці.
Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження митної вартості ввезеного на митну територію України товару позивачем надано: рахунок-фактуру № 20-DEX/0025 від 04.05.2020 (а.с.19-20); міжнародну товаротранспортну накладну (CMR) № UA204120/2020/035330 (а.с.21-22); довідку про транспортні витрати від 14.05.2020 (а.с.23); експортну декларацію країни відправлення № 20PL301010Е0362232 (а.с.24-25); платіжне доручення в іноземній валюті, що підтверджує оплату за товар № 4 від 07.05.2020 (а.с.26); контракт № 01/05/2020 від 04.05.2020 (а.с.27-29).
Крім цього, у відповідь на вимогу митниці позивач надав специфікацію (цінову пропозицію) (а.с.30-31) та експертний висновок Волинської торгово-промислової палати № В-681 від 01.06.2020 (а.с.28), а також зазначив, що сертифікат якості та сертифікат походження товару митниця не вправі вимагати. Крім того, вказав, що виписка з бухгалтерської документації продавця стосовно формування вартості імпортованого товару на заявлених умовах поставки із врахуванням вартості придбання є комерційною таємницею і відсутня у декларанта, а митний орган не має право вимагати такі документи продавця. Що стосується транспортних витрат, то позивач вказав, що такі витрати були понесені продавцем на умовах СРТ Луцьк, про що було надано відповідну довідку; договір із третіми особами покупець не укладав і відповідно надати їх не може (а.с. 34-35).
Слід зазначити, що в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товари, та підтверджують можливість визначення митної вартості за основним методом, встановленого декларантом.
Апеляційний суд вважає, що зазначені відомості не ставили під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчили, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Також потрібно вказати, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08.10.2019 у справі № 803/776/17.
Натомість, відповідач за відсутності належного обґрунтування та підстав витребував у позивача додаткові документи, що свідчить про невідповідність таких дій вимогам статті 54 Митного кодексу України.
Слід зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 22.04.2019 № 815/6242/17, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги, оскільки декларантом у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, а митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи містять розбіжності, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за методом обраним позивачем.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргою Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року у справі № 140/9165/20 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 07 травня 2021 року