ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22 -ц/821/523/21
Справа № 22-ц/821/523/21		
Категорія: 301010300 		

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року         Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах :

       Головуючого         Нерушак Л.В.  ( суддя – доповідач )  
Суддів                          Бородійчука В.Г., Єльцова В.О.
За участі   секретаря       Винник І.М.

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ; представник  позивача   - адвокат Стасько  О.Г.; 
відповідач –  ОСОБА_2 ;
особа, яка звернулася з апеляційною скаргою – представник відповідача   ОСОБА_2 – адвокат Суботін Г.Г.;
позивач -  ОСОБА_1 
розглянувши у м. Черкаси у заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення  щодо розподілу судових витрат у справі № 708/934/20  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – адвоката Суботіна Геннадія Геннадійовича на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -
в с т а н о в и в :

    20.08.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом ОСОБА_2 про визнання права власності.
   Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 24.12.2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності – задоволено частково.
     Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1356325771254, номер запису про право власності в ДРРПНМ 22736393 від 09.10.2017 року.
       Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,2578 га, кадастровий номер 7125485000:02:001:0252, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1373766871254, номер запису про право власності в ДРРПНМ 22735823 від 09.10.2017 року. В іншій частині позову відмовлено.
    Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2   – адвокат Суботін Г.Г. оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.
    Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 березня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Суботіна Геннадія Геннадійовича – залишено без задоволення.
    Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності – залишено без змін.
     31 березня 2021 року на адресу Черкаського апеляційного суду від позивача          ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. 
    В обґрунтування доводів заяви щодо стягнення  витрат за надання правової допомоги, ОСОБА_1 посилається, що 09.03.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Стаськом О.Г. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги.
    Предметом даного договору є те, що клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги, пов`язаної із здійсненням представництва інтересів «клієнта» у Черкаському апеляційному суді.
  Згідно даних акту приймання-передачі послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 09.03.2021 року б/н від 26.03.2021 року адвокатом Стаськом О.Г. на виконання договору про надання професійної правничої допомоги б/н від 09.03.2021 року вказується, що надано ОСОБА_1 юридичні послуги вартістю 24500,00 грн., детальний опис яких визначений у акті.
    У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просить стягнути із  відповідача  ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на його корить  понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 500 грн.
     Заслухавши  доповідь  судді - доповідача  у справі, дослідивши   та  перевіривши матеріали  справи, обґрунтування та доводи  заяви про ухвалення  додаткового рішення суду щодо стягнення   витрат на правову  допомогу, подану ОСОБА_1 , який просить ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з  відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правову допомогу, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 500 грн., колегія суддів  апеляційного суду   не вбачає підстав для  задоволення  заяви позивача про ухвалення  додаткового рішення  щодо стягнення судових витрат на правову  допомогу, виходячи з такого.
  Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
  Частиною 4 ст. 270 ЦПК   України  встановлено, що суд у разі необхідності  може викликати сторони  у судове засідання.
   Апеляційний суд  не вбачає необхідності  виклику сторін у судове  засідання щодо  розгляду   та вирішення заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат за правову допомогу, подану ним, 31.03.2021 року, після прийняття постанови Черкаського апеляційного суду.               
  Згідно  положень  ст. 59 Конституції України  передбачено,  що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ЦПК України визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, до яких належить зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України. 
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об?єднання) зобов?язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов?язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до інших видів правової допомоги належить види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об?єднання) зобов?язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов?язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
  За приписами частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Глава 52 ЦК України регулюються загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;  3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно до частин 1, 2  статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом з тим, зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов?язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.  
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду  звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що правову допомогу позивачу ОСОБА_1 надавав адвокат Стасько О.Г., проте відсутні будь-які належні докази про проведення оплати коштів за надану правову допомогу, а саме: відсутня квитанція до прибуткового касового ордеру, чи інший документ, підтверджуючий отримання коштів адвокатом.
Звертаючись в суд із заявою від 29 березня  2021 року про стягнення   коштів  за надання  правової  допомоги з відповідача ОСОБА_2 ,  подану позивачем після прийняття постанови апеляційним судом,  позивач ОСОБА_1 просив суд  апеляційної інстанції  про стягнення судових витрат за надання правничої  допомоги в розмірі 24500 гривень,  що не відповідає  складності виконаних робіт адвокатом згідно заявлених  позовних вимог,  оскільки  вказані виконані роботи адвокатом під час перегляду справи апеляційним судом  не відповідають обсягу вказаних ним робіт, так як  крім  перекопіювання  відзиву, який подавався стороною суду  першої інстанції,  і є аналогічним, не вбачається, що  саме , крім участі у судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Стасько О.Г. виконував, та які правничі послуги надавав, тому вказана надто завищена сума у розмірі 24500 гривень,    не є співмірною, як вказувалось  вище,  ні зі складністю справи  та заявленими позивачем вимогами, та виконаними адвокатом роботою  чи  наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів  апеляційного суду звертає увагу, що рішенням суду першої інстанції     позовні вимоги задоволено частково,  апеляційний судом вказане  рішення від 24.12. 2020 року залишено без змін,та вказано, що судові  витрати не переглядаються судом апеляційної інстанції,  оскільки  рішення  суду апеляційним судом не змінювалось і не скасовувалось після його перегляду за апеляційною скаргою відповідача, яка також заявляла вимоги про стягнення  витрат за надання їй правничої допомоги адвокатом. 
          ОСОБА_1 , подаючи заяву  про стягнення судових витрат  за  надання правничої допомоги не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, обмежившись лише актом – приймання – передачі наданих послуг від 26 березня 2021 року, тобто після  прийняття  постанови  апеляційним судом,  де   лише перераховано назви    послуг та їх вартість.
           Апеляційний суд  вважає, що  позивачем ОСОБА_1 у  додатку  до заяви вказана лише інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема, перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, що не може вважатись  детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вказане викликає сумніви щодо достовірності виконаних робіт,  так як  їх виконання  не підтверджено  належними доказами, а є лише погодженням позивача та його адвоката, яке належним  чином не підтверджено.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Колегія суддів апеляційного суду, вважає за важливе вказати, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Суботіна Г.Г. була залишена без задоволення, а рішення  суду першої інстанції без змін, тому відповідно у суду апеляційної інстанції  згідно до ч. 13 ст.  141 ЦПК України   немає підстав для  зміни судових витрат, що  було вказано  апеляційним судом  у постанові.
   У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України   передбачено, що інші судові витрати, крім судового збору, який сторонами не сплачувався, так як позивач та відповідач  є інвалідами 2 групи та звільнені  від сплати судового  збору, покладаються   на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а у разі часткового задоволення   позову  - на обидві сторони пропорційно  розміру задоволених позовних вимог. Тому апеляційний  суд , приймаючи до уваги  позовні вимоги  позивача, їх часткове задоволення судом першої інстанції, межі апеляційного  перегляду, так як рішення  суду  залишено   без змін  після перегляду апеляційним судом, враховуючи, що обидві сторони понести витрати на професійну правничу допомогу, вважає, що такі витрати слід   залишити  за сторонами, оскільки інших витрат, в тому числі по сплаті судового  збору сторони не несли, а відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України   інші витрати покладаються на обидві сторони у разі  часткового  задоволення  позовних вимог.                                                                 
За таких   встановлених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі  та стягнення судових витрат за надання правничої допомоги ОСОБА_1 у розмірі 24 500 грн.  адвокатом, оскільки витрати за надання  правової допомоги, яка надавалась адвокатами позивачу та відповідачу,які є інвалідами 2 групи, покладено на сторони. 
Керуючись ст.ст.133, 137,141, 270, 368, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення  щодо розподілу судових витрат у справі № 708/934/20 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності – залишити без задоволення.
   Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та  може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції –Верховного  Суду  протягом тридцяти днів . 
    Повний текст постанови складений 03 червня 2021 року.

Головуючий                Л.В. Нерушак    

Судді                                                           В.Г. Бородійчук 

                                                                                                   В.О. Єльцов