ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року	Львів	Справа № 260/2833/20 пров. № А/857/6451/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби, 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року (суддя – Гебеш С.А., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення – м.Ужгород, дата складення повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №260/2833/20 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби, 
про нарахування і виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

                                                                    встановив: 

У серпні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Закарпатської митниці ДФС в якому просив: 1) зобов`язати Закарпатську митницю ДФС нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.09.2019 року по 18.08.2020 року у розмірі визначеному судом та із утриманням обов`язкових податків та зборів з даної суми до Державного бюджету України. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року замінено відповідача Закарпатську митницю ДФС на її правонаступника Закарпатську митницю Держмитслужбу. 
Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Закарпатську митницю Держмитслужби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.09.2019 року по 18.08.2020 року у розмірі 132231,38 грн. із утриманням обов`язкових податків та зборів. 
З рішенням суду першої інстанції від 22.02.2021 року не погодився відповідач Закарпатська митниця Держмитслужби та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду в частині задоволених позовних вимог винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Закарпатська митниця не мала підстав для виплати позивачу заробітної плати за період з дати винесення судового рішення про поновлення на роботі до дати виконання рішення суду, оскільки питання подальшого стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника врегульовані нормами ст.236 КЗпП України та потребують окремого процесуального документа уповноваженого органу. Відсутність вказаного документа стосовно виплати позивачу заробітної плати за час затримки виконання судового рішення вказує на правомірність дій митниці при проведенні нарахування та виплати заробітної плати позивачу. Вважає, що правомірність дій митниці, які мають відношення до справи, вказує на відсутність підстав для стягнення коштів з Закарпатської митниці. Зазначає, що підставою для виплати незаконно звільненому і поновленому на роботі працівнику середнього заробітку є затримка власника або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі. Визнане судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. Звертає увагу, що в даній справі позивач не вживав активних, ініціативних дій щодо його поновлення, що повністю спростовує посилання позивача на вину митниці у затримці виконання судового рішення. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.02.2021 року та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та безпідставними. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 22.02.2021 року – без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.09.2019р. №260/61219 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці ДФС від 15 квітня 2019 року №300-0 «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді заступника начальника митного посту - начальника відділу митного оформлення №2 митного посту "Вилок"  Закарпатської митниці ДФС або на іншій рівнозначній посаді (за його згодою) з 18 квітня 2019 року; стягнуто із Закарпатської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 18 квітня  2019 року по 04 вересня 2019 року, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів у розмірі 51935,66 гривень. Пунктом 5 резолютивної частини цього рішення суду передбачено, що таке в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на його користь заробітної плати за один місяць в розмірі 11059,73 грн. підлягає до негайного виконання (а.с. 4-7). 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задоволено частково, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року змінено, а саме, виключено із третього абзацу резолютивної частини цього рішення слова "або  на іншій рівнозначній посаді (за його згодою)" (а.с. 8-10). 
На виконання цього рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.09.2019р. №260/612/19, позивача поновлено на посаді наказом Закарпатської митниці ДФС №101-о від 19 серпня 2020 року (а.с. 11). 
Позивач вважаючи, що Закарпатською митницею ДФС на виконання рішення суду протиправно поновлено його на роботі із затримкою (період затримки з 05 вересня 2019 року по 18 серпня 2020 року), що позбавила його гарантованого трудовим законодавством права на оплату праці, звернувся з даним адміністративним позовом до суду. 

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, оскільки рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.09.2019р. №260/612/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді підлягало до негайного виконання Закарпатською митницею ДФС, то період з дня ухвалення Закарпатським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі №260/612/19 по день фактичного поновлення позивача на посаді є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, а ОСОБА_1 був поновлений на роботі лише 19.08.2020 р. згідно наказу ДФС України №101-о, таким чином суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду за період з 05.09.2019 року по 18.08.2020 року. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Частинами 1, 6, 7 ст.43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. 
Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. 
Відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. 
Також ст.236 КЗпП України передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. 
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище норми трудового права не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган звільняється від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, що вказують на його бажання поновитися на роботі. 
Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п.34 постанови від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2019 року поновлено ОСОБА_1 на посаді з 18.04.2019. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді звернено до негайного виконання. В цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2019 року. 
Таким чином, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 р. №260/612/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді підлягало до негайного виконання Закарпатською митницею ДФС. 
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що представник відповідача Закарпатської митниці ДФС – Василенко І.Ю. був у судовому засіданні 04.09.2019 по справі №260/612/19 про поновлення позивача на роботі і знав про негайне виконання рішення в частині поновлення. 
Колегія суддів звертає увагу, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його проголошення (постановлення). 
Аналогічна правова позиція визначена Верховним Судом в судовій практиці у подібних справах, зокрема, у постанові від 09.02.2018 у справі №П/811/218/14, від 16.02.2018 у справі №807/2713/13-а. 
Проте, незважаючи на вищенаведені обов`язки щодо виконання рішення суду, позивач був поновлений на роботі на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 р. №260/612/19 не одразу після винесення такого, а тільки наказом від 19 серпня 2020 року. 
Вказана обставина відповідачем не заперечується. 
Таким чином, як було вірно зазначено судом першої інстанції, період з дня ухвалення Закарпатським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі №260/612/19 по день фактичного поновлення позивача на посаді є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, тобто є часом затримки в поновленні позивача на посаді в митних органах. 
Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок). 
Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи із виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Згідно абз.3 п.3 Порядку №100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. 
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. 
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 
Згідно довідки Закарпатської митниці ДФС від 10 вересня 2020 року №07-70-05/39-1025 середньогодинна заробітна плата позивача складала 69,34 грн. (а.с. 28). 
Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2018 року №78/0/206-18 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2019 рік» норма робочого часу при 40-годинному робочому тижні за період з 05 вересня 2019 року по 31 грудня 2019 року складає 654 робочих годин, а саме, за вересень 2019 року (з 05.09.2019 по 30.09.2019 року) 144 год., за жовтень 2019 року - 176 год., за листопада 2019 року - 168 год., за грудень 2019 року - 166 год.. 
Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 29.07.2019 року №1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» норма робочого часу при 40-годинному робочому тижні за період з 01.01.2020 року по 18.08.2020 року складає 1253 робочих години, а саме, за січень 2020 року – 167 год., за лютий 2020 року – 160 год., за березень 2020 – 168 год., за квітень 2020 року - 167 год., за травень 2020 року - 151 грд., за червень 2020 року - 160 год., за липень 2020 року - 184 год., за серпень 2020 року (за період з 01.08.2020 по 18.08.2020) - 96 год.. 
Таким чином, як було вірно вказано судом першої інстанції, загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 05 вересня 2019 року по 18 серпня 2020 року становить 132231,38 грн. (69,34 грн. х 1907 год.). 
Правильність даного розрахунку апелянт (відповідач) не оспорює. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.09.2019р. №260/612/19 в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді підлягало до негайного виконання Закарпатською митницею ДФС, то період з дня ухвалення Закарпатським окружним адміністративним судом рішення в адміністративній справі №260/612/19 по день фактичного поновлення позивача на посаді є часом затримки виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника (19.08.2020 р. згідно наказу №101-о), таким чином належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язати Закарпатську митницю Держмитслужби нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.09.2019 року по 18.08.2020 року у розмірі 132231,38 грн. із утриманням обов`язкових податків та зборів. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Крім того, згідно п.70 рішення у справі «Рисовський проти України» (№29979/04), ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –  

                                                         постановив: 

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року в адміністративній справі №260/2833/20 за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці Держмитслужби про нарахування і виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль