ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12150/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2019 року №0013813-3314-2651, яким позивачу визначену суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25 000,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2019 року №0013813-3314-2651, прийняте Головним управлінням державної податкової служби у м. Києві.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення від 27 грудня 2019 року №0013813-3314-2651 прийнято у відповідності до норм податкового законодавства та є правомірним, позаяк авто позивача було об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки "PORSCHE", модель - "MACAN S", рік випуску - 2018, об?єм двигуна - 2993 см. куб., тип пального - бензин, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .
Головним Управлінням ДПС у м. Києві згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення - рішення від 27 грудня 2019 року №0013813-3314-2651, яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 25 000, 00 грн.
Позивачем було оскаржено вказане податкове повідомлення - рішення в адміністративному порядку до ДПС України.
Рішенням ДПС України від 30 березня 2020 року №1443/Т/99-00-08-05-04-09 податкове повідомлення - рішення від 27 грудня 2019 року №0013813-3314-2651 про сплату транспортного податку у 2019 році у розмірі 22 916, 67 грн - скасовано, а в іншій частині - залишено без змін.
Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та вважаючи прийняте рішення таким, що підлягає скасуванню повністю, позивач звернулась до адміністративного суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган, отримавши від законодавця вичерпний перелік технічних характеристик, необхідних для надання автомобілю статусу об`єкта оподаткування, був позбавлений необхідності в більш ширшому його тлумаченні, та здійснивши округлення об`єму двигуна автомобіля позивача до більшого показника, податковий орган допустив порушення. 
Таким чином, контролюючий орган не довів ту обставину, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України, Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Положенням про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459 (далі - Положення №459), Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 (далі - Методика №66) у відповідних редакціях, дійсних станом на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Об`єктами оподаткування, відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб - сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
У відповідності до приписів пунктів 267.3, 267.4, 267.5 та 267.6 статті 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Органи внутрішніх справ зобов`язані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об`єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами.
З 1 квітня 2015 року органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісяця у десятиденний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем реєстрації об`єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.
Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У той же час, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації об`єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.
Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 01 січня 2019 року становить 4 173, 00 грн.
Згідно з пунктом 1 Положення №459, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінекономрозвитку є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
З огляду на викладене, суд зазначає, що платниками транспортного податку з фізичних осіб за 2019 рік є фізичні особи, що мають у володінні транспортний засіб, з року випуску якого минуло не більше п`яти років, середньоринкова вартість якого становить понад 1 564 875, 00 грн (375 розмірів мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня 2019 року х 4 173, 00 грн), та інформація про який розміщена на офіційному веб - сайті Мінекономіки. 
Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком, визначається Методикою №66.
У відповідності до пункту 2 Методики №66 середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою:
Сср = Цн х (Г / 100),
Де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального;
Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403.
Відповідно до додатку 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403, коефіцієнт коригування ринкової ціни легкового автомобіля до 1 року експлуатації становить 50. 
При цьому, згідно з пунктом 3 Методики №66, джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс - листи виробників (дилерів).
За приписами пункту 4 Методики №66 Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.
Відповідно до пункту 13 Методики №66 Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Таким чином, обов`язок щодо розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів покладено на Мінекономрозвитку, яке за результатами здійсненого розрахунку оприлюднює перелік відповідних автомобілів на своєму офіційному вебсайті.
Підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення є отримана від Мінекономрозвитку податковим органом інформація про автомобіль позивача, яка розрахована Мінекономрозвитку у відповідності до вищенаведеної Методики.
При цьому, на контролюючий орган не покладено обов`язку щодо здійснення розрахунку середньоринкової вартості легкових автомобілів, проте, покладено обов`язок щодо виявлення власників легкових автомобілів, що відповідають критеріям, викладеним у листі Мінекономрозвитку та не сплатили транспортний податок з фізичних осіб самостійно, а також, прийняття податкових повідомлень - рішень щодо визначення сум грошового зобов`язання з транспортного податку з виявлених фізичних осіб.
Як вже зазначалось, позивач є власником легкового автомобіля марки "PORSCHE", модель - "MACAN S", рік випуску - 2018, об?єм двигуна - 2993 см. куб., тип пального - бензин.
З наданого відповідачем переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2019 (звітного) року, що розміщений на офіційному вебсайті Мінекономрозвитку, до таких відноситься легковий автомобіль марки "PORSCHE", модель - "MACAN S", тип пального - бензин, об`єм циліндрів двигуна - 3,0.
На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2020 року Мінекономрозвитку листом від 23 вересня 2020 року №3821-06/58066-05 повідомило, що автомобіль марки "PORSCHE", модель - "MACAN S", тип пального - бензин, об`єм циліндрів двигуна - 3,0 до 1 року експлуатації (включно) включено до Переліку. Разом з тим, розрахована у 2019 році згідно з методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля марки "PORSCHE", модель - "MACAN S", тип пального - бензин, об`єм циліндрів двигуна - 3,0 літра, 2018 року випуску, становила 1 347 570, 00 грн (з ПДВ).
За наведених обставин, які не спростовані апелянтом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що об`єм двигуна автомобіля позивача та його середньоринкова вартість станом розрахована у 2019 році є іншими, ніж визначені та наведені Мінекономрозвитку у переліку.
Технічні характеристики автомобіля, зазначеного у вищевказаному переліку, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, що свідчить про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Використання контролюючим органом роздруківок з веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України не є належним та достатнім доказом правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов`язання зі сплати транспортного податку, оскільки обов`язковою підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про вартість автомобіля позивача, яка розрахована виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.
Аналогічна правова позиція щодо обов`язку контролюючого органу належно встановити можливість віднесення транспортного засобу особи до об`єкта оподаткування транспортним податком викладена у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року в справі № 810/2454/16.
Суд першої інстанції правомірно відхилив твердження відповідача, які також викладені в апеляційній скарзі, стосовно того, що в розрахунку Мінекономрозвитку щодо визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля зазначено, що враховуючи те, що 1000 куб.см. є еквівалентом 1 літру, об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2967 куб. см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра, з огляду на наступне.
Положення статті 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України).
В свою чергу відповідачем не було зазначено про наявність норми закону чи іншого нормативно - правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.
Таким чином, вирішення спору у цій справі на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності платника податків.
Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 05 листопада 2018 року у справі № 822/2687/17.
З урахуванням наведеного, в зазначеній постанові Верховний Суд прийшов до висновку, що вирішення спору у цій справі на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності дій та рішень платника податків.
Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Апелянтом в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання ч. 5 ст. 242 КАС України.
Згідно пунктом 56.21. статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
У справі "Щокін проти України" Суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.
Відтак, у відповідача були відсутні будь-які підстави для додаткового трактування критеріїв необхідних для визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, оскільки щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщує Перелік автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який містить такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що з огляду на протиправність вказаного вище податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві, а також враховуючи норми законодавства України, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно визнав таке протиправним та скасував.
Посилання апеляційної скарги зазначені вище висновки не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновку суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи, та не свідчать про порушення судом першої інстанції при розгляді справи норм матеріального або процесуального права.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

                                                                                                    О. М. Ганечко