УХВАЛА

18 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/9085/2020
адміністративне провадження № К/9901/18031/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Мацедонської В.Е.
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на службі та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області), в якому просив зобов`язати ГУ НП в Харківській області прийняти його на службу до Національної поліції до ГУ НП в Харківській області шляхом видачі наказу про призначення на посаду, рівнозначну посаді оперуповноваженого сектору БНОН Лозівського МВ ГУ МВС в Харківській області з моменту ліквідації міліції, тобто з 06 листопада 2015 року; стягнути грошове утримання за весь час вимушеного прогулу, з урахуванням посадового окладу поліцейського відділів (відділків) поліції, розміру надбавок за стаж служби та схеми окладів поліцейських за спеціальними званнями. Позов обґрунтовано тим, що виконання судового рішення у справі №820/2932/16 та наказу ГУ МВС України в Харківській області від 11 червня 2020 року №91 про скасування наказу ГУ МВС України в Харківській області від 05  листопада 2015 року №594 о/с про його звільнення зумовлюють виникнення обов`язку у відповідача видати наказ про прийняття його на службу до поліції без попереднього складання письмового рапорту та участі у конкурсах.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, в позові відмовлено.
Предметом спору є прийняття позивача на службу в органи поліції поза межами конкурсу.
13 травня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і задовольнити позов.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (яка була чинною на час  розгляду справи судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, судом касаційної інстанції не встановлено і представником заявника такі не зазначено.
Доводи касаційної скарги щодо застосування судами норми права без урахування висновків   Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не перевіряються судом касаційної інстанції, оскільки, пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми, проте представником позивача таких винятків не зазначено, а доводи касаційної скарги зводяться до наведення окремих цитат з рішень Верховного Суду, переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів щодо застосування положень законодавства, що регулює питання з прийняття та проходження служби в органах поліції. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки заявник, оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, не вказав випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на службі та стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                           С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                              О.В. Кашпур
                                                                                                              В.Е. Мецедонська