Справа № 307/2567/19

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бирковича О.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/156/20 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Росохи І.І. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Тячівсського районного суду Закарпатської області від 03. 10. 2019. 
Цією постановою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216848 від 11. 08. 2019 та постанови судді від 03. 10. 2019 вбачається, що 11. 08. 2019 о 00 год. 30 хв. на вул. Шевченка в с. Вільхівські Лази, Тячівського району, Закарпатської області, на порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21115, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі захисник - адвокат Росоха І.І. просить постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03. 10. 2019 щодо ОСОБА_1 скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що суд визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не піддав сумніву покази поліцейських, які показали, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , був зупинений ними під час руху, останній відразу виявив бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, тому свідків-понятих вони не залучали, незважаючи на те, що такі покази жодними доказами не підтверджені. Натомість, суд безпідставно відхилив покази інших свідків ОСОБА_3 , які в оскарженій постанові викладені невірно та ОСОБА_4 . Вказує на те, що поліцейськими було порушено визначений Інструкцією "Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом 
-2-
лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09. 11. 2015 (далі - Інструкція), порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, відтак такий огляд не може вважатися дійсним і протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом вини ОСОБА_1 . Також, суд не звернув увагу на те, що Тячівською районною лікарнею, незважаючи на два запити суду так і не було надано сертифікат відповідності робочого засобу вимірювальної техніки, яким було встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що суд, посилаючись на те, що КУпАП не передбачено фіксування судових засідань технічними засобами, відмовив у задоволенні його клопотання про таке фіксування, чим порушив п. 7 ч. 3 ст. 129 Конституції України щодо гласності судового процесу.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Бирковича О.І., які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване ,законне рішення.
Ці вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи щодо ОСОБА_1 належним чином дотримані.
За статтею 130 КУпАП особа несе відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП, передбачені розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07. 11. 2015.
Пунктом 3 розділу ІХ Інструкції передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1103 (зі змінами) від 17. 12. 2008. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.

-3-

Відповідно до пунктів 2 та 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09. 11. 2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно пунктів 6, 7, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду… водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється  поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.  Поліцейський  забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я,  поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216848 від 11. 08. 2019 вбачається, що ОСОБА_1 11. 08. 2019 о 00 год. 30 хв. на вул. Шевченка в с. Вільхівські Лази, керував автомобілем марки ВАЗ 21115, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, така повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
       Зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216848 від 11. 08. 2019, яким зафіксовано обставини вчиненого адміністративного правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту, так і щодо форми; висновком та актом лікаря Тячівської РЛ № 174 від 11. 08. 2019 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння; 
       Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

-4-

       Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський СРПП № 1 Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Кіндрат М.М., був упереджений при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 і, що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно з вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС України і МОЗ України №1452/735 від 09. 11. 2015.
       Огляд водія ОСОБА_5 , за його згоди, проводився лікарем ОСОБА_6 , яка будучи кваліфікованим фахівцем і встановила факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, про склала відповідний висновок (а. с. 3).
       На підставі викладеного, апеляційний суд прийшов до переконання, що акт та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №174 від 11. 08. 2019, є належними та допустимими доказами у справі, в зв`язку з чим, у сукупності з іншими дослідженими по справі доказами, вважає за необхідне покласти в основу свого рішення, як такі, що дійсно підтверджують перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.
       Досліджені під час розгляду в справі про адміністративне правопорушення докази, узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
       При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що висновки суду зроблено формально і такі не відповідають фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.
       Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставилось йому за провину.
       Доводи апеляційної скарги захисника про допущення працівниками поліції при оформленні матеріалів ряду порушень також є безпідставними.
       У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 216848 від 11. 08. 2019 зазначено: дату і місце його складення; посаду, прізвище, ім`я та по батькові працівника поліції, який склав протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; а також зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, якими скористався ОСОБА_7 , надавши пояснення по суті правопорушення. У протоколі містяться підписи поліцейського, який склав протокол, підписи ОСОБА_1 , а також додані до протоколу додатки. 
       Отже, протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог, встановлених ст. 256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом.
       Стосовно інших доводів апеляційної скарги захисника Росохи І.І., то вони також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо відсутності свідків при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи 

-5-

іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09. 11. 2015, не передбачено імперативних вимог щодо наявності свідків при проведенні медичного огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. У разі відмови від проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я, вищевказана Інструкція не регулює питання щодо подальшого процесуального закріплення доказів, тому дана ситуація регулюється за аналогією права, тобто за аналогією з порядком процесу оформлення матеріалів у разі відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. 
       Як вбачається із показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , водій ОСОБА_1 виявив бажання проходити огляд в медичному закладі охорони здоров`я, пройшов його, тому участь свідків не була необхідною, як і для складання процесуального документу протоколу про адміністративне правопорушення, адже такий складається на підставі медичних документів, в яких посадова особа - лікар встановила певні обставини, в даному випадку факт алкогольного сп`яніння, з цих підстав апеляційний суд відхиляє також і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
       Доводи сторони захисту про неврахування пояснень свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_11 , які в постанові викладено невірно, є необґрунтованими, оскільки жодних доказів з цього приводу захисником не надано, більш того даним показанням суд першої інстанції дав критичну оцінку, оскільки такі не узгоджуються ні з матеріалами справи, ні з показаннями, даними в судовому засіданні свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , і направлені на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене.
       Доводи захисника про відсутність даних щодо сертифікації та повірки спеціального технічного засобу, яким було встановлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а також даних про проходження лікарем ОСОБА_6 тематичного навчання, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за клопотанням сторони захисту з Тячівської районної лікарні такі документи було надіслано на адресу суду і такі містяться в матеріалах справи. 
       Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги захисника щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні місцевим судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді.
       Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.
       З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що з врахуванням наведених обставин, допущене ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
       Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни, навіть з урахуванням даних про його особу, не вбачається.

-6-

       Інші наведені доводи в апеляційній скарзі не спростовують доказів невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення і не тягнуть за собою скасування судового рішення.
       Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката Росохи І.І. задоволенню не підлягає.
       При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що апелянтом не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
       Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу захисника - адвоката Росохи І.І. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 03. 10. 2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя