Справа № 758/1140/21                                                                                                  Головуючий в суді І інстанції Будзан Л.Д.
Провадження № 33/824/2088/2021                                                                              Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року                                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду Київської області від 18 березня 2021 року у адміністративній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Подільського районного суду Київської області від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 05 січня 2021 року о 05 год. 50 хв. у м. Києві на перехресті пр-ту Василя Порика та пр-ту Свободи керував транспортним засобом «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною і необґрунтованою, а розгляд справи проведений без об`єктивного дослідження всіх обставин, які мають істотне значення, оскільки судом не враховано, що вночі він розпивав спиртні напої у кафе, та зрозумівши, що не зможе сам керувати транспортним засобом, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_2 , який і перебував за кермом, а він особисто не керував автомобілем, а тому вважає оскаржувану постанову незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП , суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння відмовився пройти у встановленому порядку зазначений медичний огляд всупереч вимогам п. 2.5 ПДР, при цьому доводи ОСОБА_1 про те, що він не перебував за кермом автомобіля, спростовується відеозаписом із нагрудного відеореєстратора інспектора та показаннями самого ОСОБА_1 , який підтвердив факт перебування за кермом та його зупинку поліцейськими, через що суд дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 189451 від 05 січня 2021 року, складеного інспектором роти №4 батальйону №1 полку 1 УПП в м. Києві ДПП лейтенантом поліції Федоренком О.В., вбачається, що 05 січня 2021 року о 05 год. 00 хв. в м. Києві на перехресті пр-ту. Василя Порика та пр-ту Свободи ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків відмовився. Вказані обставини також підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.1,2).
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, на якому водій ОСОБА_1 визнав факт керування ним транспортним засобом, вказавши, що їхав по кільці, а працівники поліції його зупинили (файл 20210105085645004537, DSJ_0000 515-_000 515, час запису з 05:36:26).
Будь-яких заяв, зауважень чи скарг при оформленні протоколу чи після його оформлення ОСОБА_1 не заявляв і не подавав, а дії працівників поліції не оскаржував.
Згідно з положеннями частин 2-6 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Разом із цим, згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водночас, за змістом п. 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Окрім цього, відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху (постанова КАС ВС у справі № 678/991/17 від 15 листопада 2018 року).
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 161/5372/17 вказав, що обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні, що і є дійсним, в цій справі, так як показання свідків у повній мірі кореспондуються і іншими доказами в їх сукупності у т.ч. відеозаписом.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП визначена адміністративна відповідальність також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У рішенні по справі «О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, підтверджується належними і допустимими доказами, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 189451 від 05 січня 2021 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, в протоколі вказані відомості щодо часу та місця керування ОСОБА_1 транспортним засобом, зазначені виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, протокол має підписи двох свідків правопорушення, а також містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за змістом яких в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі для визначення стану сп`яніння, а також відеозаписом, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 у присутності цих свідків від проходження огляду як з використанням технічного приладу на місці, так і у закладі охорони здоров`я, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому суд першої інстанції прийняв законну і обґрунтовану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він керував транспортним засобом, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з оцінкою пояснень ОСОБА_1 та показання свідка ОСОБА_2 як таких, що надані ними з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, місцевим судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд першої інстанції надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
 
Керуючись ст.294 КУпАП, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду Київської області від 18 березня 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду:                                                          Я.С. Мельник