ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 квітня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/10361/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,     
  
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського  окружного адміністративного суду   від 11.12.2020 року, (суддя суду першої інстанції Букіна Л.Є.), прийняту в письмовому провадженні в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/10361/20  за позовом ОСОБА_1  до  Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - 
в с т а н о в и в : 
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
          Не погодившись з ухвалою суду позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та  справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що скарга подана ОСОБА_1 до Національної поліції України має розглядатись саме в порядку звернення громадян, що не оскаржується і самим відповідачем у справі. Також, позивач наголошує, що кримінальне провадження, в рамках якого можливо було б оскаржити дії слідчих закрито, відтак слідчі судді відмовляють позивачу у задоволенні скарг поданих в порядку КПК. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
          Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо надання відповіді на скаргу від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР №42017101060000095 від 16.05.2017 року); зобов`язання Національної поліції України надати відповідь на скаргу від 27.03.2020 року на бездіяльність слідчих СВ Печерського УП ГУНП  у м. Києві при проведенні досудового розслідування (ЄРДР №42017101060000095 від 16.05.2017 року), стягнення з Національної поліції України на користь позивача 2  000 грн. моральної шкоди.
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від12 жовтня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі.
           11 грудня 2020 року ухвалою суду першої інстанції закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, у зв`язку з тим, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
          Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
В свою чергу ч. 1    ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на всій території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Згідно з п. 10 ч. 1    ст. 3 КПК України, кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. За своєю правовою природою кримінальне провадження становить єдиний комплекс вчинюваних в установленому    КПК    порядку дій, у межах якого органи досудового розслідування і суд здійснюють функцію притягнення особи до кримінальної відповідальності. Зокрема, таке провадження включає встановлені законом процедури одержання доказів, гарантії законності цих процедур, а також право особи в установлений    КПК    спосіб оспорювати правомірність відповідних процесуальних дій та/або рішень у контексті реалізації свого права на захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Згідно частин 1- 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами    статті 169    цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами    статей 314-316    цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені    пунктами 5    та    6 частини першої    цієї статті.
Суд апеляційної інстанції з огляду на викадене вище, зазначає, що у межах кримінального провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду у межах того ж кримінального провадження на етапі досудового провадження.  Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, можуть бути розглянені у межах  досудового розслідування кримінального провадження. Проте, слід зважати, що скарга щодо бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні подана після закриття кримінального провадження. Досудове розслідування припинено, кримінальне провадження закрито.
У    рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001    зазначено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами    Кримінально-процесуального кодексу України    порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу-підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів. Захист прав і свобод людини не може бути надійним без надання їй можливості оскаржити до суду окремі процесуальні акти, дії чи бездіяльність органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Але таке оскарження може здійснюватись у порядку, встановленому    Кримінально-процесуальним кодексом України, оскільки діяльність посадових осіб органів міліції, прокуратури має свої особливості і не належить до управлінської сфери.
Тільки незгода з діями слідчого судді, прокурора, слідчого, що здійснені в порядку КПК, можуть оскаржені в порядку та за правилами КПК України. 
Водночас, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 23.01.2019 року у справі №802/1335/17-а зазначила, що у випадках, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені   у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами    КПК    не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, розгляд таких скарг за правилами кримінального судочинства стає неможливим.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.11.2019 року у справі № 420/516/19 вказано, що з`ясування законності проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, яке не припинено, судом адміністративної юрисдикції може призвести до передчасного вирішення питань, які підлягають розв`язанню судом під час розгляду кримінальної справи по суті.
З наведеного видно, що дії, бездіяльність слідчого органу, у тому числі відповідь або неналежна відповідь, порушення порядку розгляду скарги у кримінальному провадженні, яке припинено, закрито, не розглядаються судами за правилами кримінального судочинства. Для забезпечення особи доступу до судочинства та надання їй змоги захистити свої права у судовому порядку, такий розгляд має здійснюватися у порядку адміністративного судочинства. 
          Встановлені обставини справи свідчать, що кримінальне провадження ЄРДР №42017101060000095 від 16.05.2017 року з приводу якого позивачем було подано скаргу до Національної поліції України станом на час подання скарги (27.03.2020 року) закрито.
          Крім того, до позовної заяви позивачем була додана копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року, якою ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, яка полягає у не розгляді клопотання у кримінальному провадженні №42017101060000095. В зазначеній ухвалі слідчий суддя вказує на те, що згідно відомостей ЄРДР кримінальне провадження №42017101060000095 закрито на підставі постанови слідчого від 08.11.2019 року, вимоги скарги не відносяться до компетенції слідчого судді та саме у зв`язку з цим вимоги скарги не підлягають задоволенню.
          Отже, враховуючи той факт, що кримінальне провадження,  з приводу якого ОСОБА_1 подала скаргу до Національної поліції України, закрито, дана справа має бути розглянута саме в порядку адміністративного судочинства, з метою забезпечення особі доступу до судочинства та надання їй змоги захистити свої права в судовому порядку. 
          Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим, судом першої інстанції було необґрунтовано закрито провадження у справі.  
          З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 320, 321, 325 КАС України, суд, -
п о с т а н о в и в :
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
          Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  11 грудня 2020 року в адміністративній справі №160/10361/20 – скасувати та справу направити для продовження розгляду.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай