ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року 
м. Київ

Справа №  910/26134/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Львова Б. Ю. (головуючий), Булгакової І. В. і Селіваненка В. П.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - ДАТ «Чорноморнафтогаз») 
на ухвалу господарського суду міста Києва від 17.11.2020 (суддя Кирилюк Т. Ю.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2021  [колегія суддів: Кравчук Г. А. (головуючий), Чорногуз М. Г., Козир Т. П.] 
за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Інко-Профіт» (далі - ТОВ «Інко-Профіт») на дії державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Державний виконавець)
зі справи № 910/26134/15
за позовом ТОВ «Інко-Профіт»
до ДАТ «Чорноморнафтогаз»
про стягнення грошових коштів.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст вимог 
1.1. ТОВ «Інко-Профіт» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ДАТ «Чорноморнафтогаз» 731  663,40 грн. заборгованості, посилаючись на неналежне виконання договору поставки.
1.2. Рішенням господарського суду міста Києва від 29.10.2015 позов задоволено.
1.3. ТОВ «Інко-Профіт»  у жовтні 2020 року звернулось до господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Державного виконавця, в якій просило: визнати незаконними дії Державного виконавця щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.04.2020 у виконавчому провадженні № 53238431 (далі - Постанова від 24.04.2020); скасувати Постанову від 24.04.2020.
Скарга обґрунтована тим, що: посилання Державного виконавця на положення Закону України «Про трубопровідний транспорт» як на підставу для закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу є безпідставними; цей Закон не містить норм, які передбачають право виконавчої служби закривати виконавче провадження, а лише забороняє здійснювати стягнення з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання; водночас такий рахунок використовується боржником для самостійного здійснення розрахунку з кредиторами; для можливості самостійного/добровільного погашення заборгованості «має бути відкрите виконавче провадження із стягнення такої заборгованості».
Також в обґрунтування скарги ТОВ «Інко-Профіт» посилається на те, що ДАТ   «Чорноморнафтогаз» є державним підприємством, а тому Державний виконавець повинен був здійснити дії відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яка передбачає, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. 
2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
2.1. Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.11.2020, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2021, скаргу задоволено повністю, Постанову від 24.04.2020 визнано неправомірною та скасовано. 
2.2. Прийняті зі справи ухвала і постанова мотивовані тим, що: стягувач через законодавчі обмеження не має можливості домогтися виконання рішення у порядку, який встановлений Законом України «Про виконавче провадження»; факт невиконання рішення суду протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є самостійною і безумовною підставою для переходу до процедури виконання рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення діяльності Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» від 22.11.2018 № 2618-VIII (далі - Закон № 2618)  не встановлює жодних обмежень щодо застосування Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у частині подання необхідних документів та відомостей до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування, яке повинно вчинятися в межах виконавчого провадження саме на стадії примусового виконання рішення суду, судовий контроль за виконанням якого покладено на суд; оскільки боржником у цій справі є державне підприємство, за наявності передбаченої пунктом 9 частини  першої статті  37 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець повинен був здійснити встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заходи для виконання судового рішення з цієї справи.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. ДАТ «Чорноморнафтогаз», не погоджуючись з прийнятими ухвалою і постановою, звернулось з касаційною скаргою, в якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові акти та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги на дії Державного виконавця відмовити повністю. 
3.2. Одночасно ДАТ «Чорноморнафтогаз» у касаційній скарзі просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з метою формування єдиної правозастосовної практики.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1. У касаційній скарзі ДАТ «Чорноморнафтогаз» посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, передбачених пунктом 3 розділу ІІІ Закону України «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 02.10.2019 №  145-IX (далі - Закон № 145), частинами першою і третьою статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт» (зі змінами, внесеними Законом № 2618), розділом І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо продовження заходів, пов`язаних із відновленням діяльності Державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» від 19.12.2019 № 399-ІХ (далі - Закон № 399). 
4.2. На переконання ДАТ «Чорноморнафтогаз», згідно з приписами пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для повернення стягувачу виконавчого документа є закон України, яким встановлена необмежена у часі заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Водночас пункт 3 розділу III «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №  145 встановлює такі заборони «протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом». Після  закінчення дії цих заборон кредитори не позбавлені права звернутися до органів виконавчої служби для примусового виконання рішень судів.
4.3. Суди першої і апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що після закінчення дії законодавчих заборон усі виконавчі провадження щодо кредиторської заборгованості ДАТ   «Чорноморнафтогаз» на суму понад 500 млн. грн., що були передані на виконання на підставі положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», стануть безповоротними бюджетними видатками державного бюджету України.
5. Доводи інших учасників справи
Від ТОВ «Інко-Профіт» і Державного виконавця відзиви на касаційну скаргу не надходили.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
6. Стислий виклад обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
6.1. На виконання рішення господарського суду міста Києва від 29.10.2015, яке набрало законної сили, видано наказ від 11.01.2016 № 910/26134/15.
6.2. Державний виконавець 13.01.2017 відкрив виконавче провадження № 53238431 з примусового виконання зазначеного наказу господарського суду міста Києва.
6.3. 24.04.2020 Державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова від 24.04.2020 обґрунтована тим, що: 22.11.2018 прийнято Закон № 2618, яким, зокрема доповнено Закон України «Про трубопровідний транспорт» статтею  22; за змістом цієї норми на період тимчасової окупації ДАТ «Чорноморнафтогаз» відкриває поточний рахунок із спеціальним режимом використання;  на кошти, що знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями ДАТ «Чорноморнафтогаз»; Законом № 399 доповнено розділ ХІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження» пунктом 12, за змістом якого тимчасово, до 31.12.2022, підлягають зняттю арешти та заборони відчуження майна ДАТ «Чорноморнафтогаз» у виконавчих провадженнях.
6.4. У зв`язку з винесенням Державним виконавцем Постанови від 24.04.2020 ТОВ «Інко-Профіт» звернулося до господарського суду зі скаргою на його дії.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
7. Законодавство України
7.1. Закон України «Про виконавче провадження»:
стаття 1:
- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) -  сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню;
пункт 9 частини першої статті 37:
-  виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
7.2. Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»:
частина перша статті 2:
- держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа) …;
частини перша, друга і третя статті 4:
- виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом;
- у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду;
- протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.
7.3.          Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України):
частина перша статті 18:
- судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України;
частини перша та друга статті 300:
- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права;
- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази;
пункт 1 частини першої статті 308: 
- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;
частина перша статті 309:
- суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права;

стаття 339:
- сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків місцевого та апеляційного господарських судів
8.1. ДАТ «Чорноморнафтогаз» не є державним підприємством, як помилково зазначили суди попередніх інстанцій, а є юридичною особою іншої організаційно-правової форми - державним акціонерним товариством. Щодо юридичних осіб Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" застосовується у разі, коли примусова реалізація майна такої юридичної особи забороняється відповідно до законодавства.
8.2. Законом № 2618 внесено зміни до  Закону України «Про трубопровідний транспорт» та Закону України «Про виконавче провадження» шляхом їх доповнення статтею 22 та пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» відповідно, які стосуються: 
- відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання, на який зараховуються кошти, що надходять від господарської діяльності ДАТ «Чорноморнафтогаз», у тому числі відшкодування з бюджету, на період тимчасової окупації (на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями ДАТ «Чорноморнафтогаз»; на кошти, що обліковуються за цими рахунками, не накладається арешт, а операції за ними не підлягають зупиненню);
- тимчасового зняття арештів та заборони відчуження майна ДАТ «Чорноморнафтогаз» (з урахуванням Закону № 399 - до 31.12.2022) у виконавчих провадженнях [крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування].
8.3. Закон № 145, на положення якого посилається скаржник, заборонив вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» (у тому числі ДАТ «Чорноморнафтогаз»), протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами (пункт 3 розділу ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).
8.4. Посилаючись на те, що встановлені заборони є тимчасовими, ДАТ «Чорноморнафтогаз» наголошує на безпідставному залишенні судами попередніх інстанцій поза увагою тієї обставини, що вже після закінчення дії заборон кредитори не позбавлені права звернутися до органів виконавчої служби для примусового виконання рішень судів.
8.5. Оцінюючи доводи скаржника в цій частині, Касаційний господарський суд виходить з того, що забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності.
Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності.
Водночас принцип обов`язковості судових рішень встановлений як у Конституції України (стаття 1291), так і в ГПК України (статті 2, 18).
8.6. Передбачене частиною третьою статті 4 Закону України  «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» правило діє незалежно від того, чи є заборони тимчасовими, оскільки інших умов для застосування, крім наявності заборон та спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження частина друга статті 4 цього Закону не передбачає. Тобто зазначена норма підлягає застосуванню саме після спливу шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19.03.2019 зі справи №  13/156-10 та від 12.08.2019 зі справи №  905/2986/16.
8.7. В обґрунтуванні своїх доводів про порушення судами попередніх інстанцій приписів статті 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт», частин першої і третьої статті 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» ДАТ «Чорноморнафтогаз» виходить з того, що стаття 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт» обмежує примусове стягнення лише з поточного рахунку із спеціальним режимом використання і не встановлює заборони стягнення коштів з інших поточних рахунків, відкритих ДАТ «Чорноморнафтогаз» в установах банків.
Водночас такі аргументи скаржника є непереконливими. Так, стаття 22 Закону України «Про трубопровідний транспорт» встановлює, що на період тимчасової окупації ДАТ «Чорноморнафтогаз» відкриває поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості за договорами, укладеними до початку тимчасової окупації території України, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, а також заборгованості перед бюджетом. На кошти, що знаходяться на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями ДАТ «Чорноморнафтогаз». На кошти, що обліковуються за цими рахунками, не накладається арешт, а операції за цими рахунками не підлягають зупиненню.
Наведена стаття передбачає створення спеціального рахунку для погашення заборгованостей та, водночас, унеможливлює таке погашення шляхом встановлення заборони звернення стягнення на кошти, що знаходяться на ньому. У той же час інші поточні рахунки, відкриті ДАТ «Чорноморнафтогаз» у банківських установах, у силу цих законодавчих положень не призначені для погашення заборгованості за договорами, укладеними до початку тимчасової окупації території України.
У справі, яка розглядається, заборгованість виникла саме за договором, укладеним у 2012 році, до початку тимчасової окупації території України, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, відповідно, для погашення такої заборгованості використовується поточний рахунок із спеціальним режимом використання, а не інші поточні рахунки, відкриті ДАТ «Чорноморнафтогаз» в установах банків. 
8.8. Також ДАТ «Чорноморнафтогаз» у касаційній скарзі посилається на те, що після закінчення дії законодавчих заборон всі виконавчі провадження щодо його кредиторської заборгованості на суму понад 500 млн. грн., що були передані на виконання на підставі положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», стануть безповоротними бюджетними видатками державного бюджету України.
Касаційний господарський суд, оцінюючи наведені доводи скаржника, зазначає таке. 
Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном (частина друга статті 96 Цивільного кодексу України). За загальним правилом неможливість боржника виконати грошові зобов`язання перед кредиторами після настання встановленого строку виконання, у тому числі за рахунок свого майна, є підставою для застосування механізмів, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства. 
Натомість у випадках, коли закон встановлює винятки з цього загального правила щодо окремих юридичних осіб і запроваджує заборони примусової реалізації їх майна, то тоді мають бути встановлені й додаткові механізми захисту прав кредиторів таких юридичних осіб - боржників. Одним з них і є Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Крім того, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 100% акцій ДАТ «Чорноморнафтогаз» належить акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», єдиним засновником (учасником) якого є Кабінет Міністрів України. Відповідно, кінцевим бенефіціарним власником боржника є держава. 
Якщо державою встановлені заборони щодо звернення стягнення на майно суб`єктів господарської діяльності, підприємницьких товариств, єдиним учасником/акціонером яких є держава, то відповідальність за боргами таких юридичних осіб має нести держава за рахунок коштів державного бюджету. 
У випадку припинення дій законодавчих заборон щодо звернення стягнення на майно і кошти ДАТ «Чорноморнафтогаз» та відновлення його належного фінансового стану у майбутньому держава, в особі уповноважених органів, не позбавлена права вирішити питання компенсації видатків, здійснених із відповідних фондів на виконання таких судових рішень. 
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 зі справи №  910/8901/16 та від 23.04.2021 зі справи № 910/24836/14.
8.9.          У зв`язку з викладеним Касаційний господарський суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що за наявності передбаченої пунктом  9 частини  першої статті  37 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець повинен був здійснити встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заходи для виконання судового рішення зі справи №  910/26134/15.
8.10. У перевірці доводів касаційної скарги Касаційний господарський суд виходить також з того, що ДАТ «Чорноморнафтогаз» (боржник у виконавчому провадженні) не обґрунтовує, яким чином виконання судового рішення із застосуванням правового механізму, передбаченого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», порушує його права чи інтереси як боржника, а Суд таких обставин не вбачає. Водночас право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті  339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю, зокрема, державного виконавця.
8.11. Щодо викладеного у касаційній скарзі клопотання ДАТ «Чорноморнафтогаз» про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд зазначає таке.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини п`ятої статті 302 ГПК України Суд, керуючись внутрішнім переконанням у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також оцінює, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права. При цьому наявність виключної правової проблеми надає Суду право та, відповідно, не покладає на нього обов`язку передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Клопотання ДАТ «Чорноморнафтогаз» не містить належного обґрунтування існування правової проблеми у цій справі саме у правозастосуванні відповідних норм права. 
Оскільки заявник не довів існування виключної правової проблеми, у зв`язку з якою необхідно передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання.
9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
9.1. Звертаючись з касаційною скаргою, ДАТ «Чорноморнафтогаз» не спростувало наведених висновків судів попередніх інстанцій і не довело неправильного застосування ними норм матеріального та/або процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих судових рішень.
9.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ДАТ «Чорноморнафтогаз» залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального і процесуального права.
10. Судові витрати
З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, витрати зі сплати судового збору згідно зі статтею 129 ГПК України покладаються на ДАТ «Чорноморнафтогаз».
На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Ухвалу господарського суду міста Києва від 17.11.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2021 зі справи № 910/26134/15 залишити без змін, а касаційну скаргу акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»  - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                         Б. Львов
Суддя                                                                                                          І. Булгакова 
Суддя                                                                                                          В. Селіваненко