ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" квітня 2021 р.                                              Справа №914/427/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді:                                                            Плотніцького Б.Д.,
Суддів:                                                                                          Кордюк Г.Т., 
                                                                                          Кравчук Н.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги  Львівської обласної прокуратури № 15/1-65 вих – 21 від 19.01.2021 (вх. №01-05/290/21)
на рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2020, (повний текст складено та підписано 04.01.2021)
у справі №914/427/20 (суддя Т.Б. Фартушок)
за позовом Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1, Львівська область, м. Львів
до відповідача-1: Львівської міської ради, Львівська область, м. Львів
до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп", Львівська область, м. Львів
про: визнання недійсними ухвал Львівської міської ради, договору про встановлення сервітуту та скасування державної реєстрації прав на землю,

за участю представників сторін:
від позивача –  прокурор Винницька Л.М. (посвідчення №058400 від 02.12.2020);
від відповідача 1 – Поліщук О.С. (в порядку само представництва, витяг ЄДРПОУ від 18.03.2021);
від відповідача 2 – Костур Р.В. – адвокат (ордер №1058436 від 05.02.2021).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 у справі №914/427/20 відмовлено в задоволенні позову Заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №1, Львівська область до відповідача-1: Львівської міської ради, до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп" про: визнання недійсними ухвал Львівської міської ради, договору про встановлення сервітуту та скасування державної реєстрації прав на землю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Львівська обласна прокуратура оскаржила таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 20.01.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури № 15/1-65 вих – 21 від 19.01.2021 (вх. №01-05/290/21) на рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 у справі №914/427/20.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, що відповідно до вимог ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування.
Апелянт зазначає, що прокурор в позовній заяві не ставить під сумнів саме право передачі в користування Львівською міською радою земель комунальної власності, в тому числі і для здійснення благоустрою. Основним доводом прокурора при поданні позовної заяви є те, що надання міською радою в сервітутне користування земельної ділянки комунальної власності для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру, не передбачене законом.
На думку апелянта, судом першої інстанції ніяким чином не надано оцінку доводам прокурора з приводу правової природи сервітуту та договору оренди земельної ділянки. На відміну від договору оренди землі, за яким орендареві передається право володіння та користування земельною ділянкою, за правом земельного сервітуту жодну із правомочностей власника земельної ділянки набувач сервітуту не отримує. Земельний сервітут встановлюється у виняткових випадках – коли в інший спосіб добратися до ділянки неможливо. Крім того, мета користування ділянкою на умовах сервітуту має бути чітко визначена.
Також апелянт вказує, що правова природа сервітуту не передбачає можливості особи, на користь якої встановлено сервітут, здійснювати підприємницьку діяльність на території, якою вона користується, а також отримувати продукти і доходи від користування землею.
Крім того, апелянт зазначає про порушення порядку зміни цільового призначення земельної ділянки з земель сільськогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови.
Апелянт стверджує про удаваність укладеного правочину з огляду на те, що з аналізу матеріалів справи, наданих доказів та спрямованості цивільно-правових відносин вбачається, що фактично було укладено договір оренди спірної земельної ділянки. В укладеному договорі про встановлення земельного сервітут наявні всі істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі» для укладення договору оренди. Надання міською радою в сервітутне користування земельної ділянки комунальної власності для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру. На думку апелянта, прогнозовано, що користування спірною земельною ділянкою буде здійснюватися відвідувачами центру, що обмежує її використання територіальною громадою міста Львова, що притаманно орендним, а не сервітутним відносинам.
Апелянт вважає недоречним посилання суду першої інстанції на відсутність заборгованості зі сплати плати за сервітут ТзОВ «Девелопленд Груп», оскільки вказана обставина взагалі не стосується предмету і підстав позову, оскільки предметом спору є незаконне укладення удаваної угоди про встановлення земельного сервітуту з метою приховання договору оренди і уникнення проведення конкурсу щодо надання спірної земельної ділянки в користування.
Поряд з іншим, апелянт вказує на порушення визначення цільового призначення спірної земельної ділянки за кодом Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010. Спірна земельні ділянка надана для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру, до земель житлової забудови належати не може, а розділ 03 «Землі громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» аналогічного коду цільового призначення не містить.
Щодо посилання суду першої інстанції на факт закриття кримінального провадження №42018140000000310 за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівської міської ради, які, діючи в інтересах ТзОВ «Девелопленд Груп», всупереч інтересам служби, передали йому у строкове платне користування без проведення земельних торгів земельну ділянку, то апелянт зазначає, що прокурор не покликався на вказане кримінальне провадження як підставу позовних вимог, а лише зазначив про згадане кримінальне провадження для відома, оскільки саме в ході здійснення розслідування зазначеного кримінального провадження і було встановлено порушення норм діючого цивільного, господарського та земельного законодавства. Факт закриття кримінального провадження при розгляді вказаної справи може свідчити лише про певний результат в його розслідуванні і аж ніяк не може бути належним і допустимим доказом при розгляді господарської справи щодо порушень вимог цивільного та земельного законодавства.
З огляду на вищенаведене, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідач 2 – ТзОВ «Девелопленд Груп» у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти апеляційної скарги та зазначає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідач 2 вважає, що судом першої інстанції, за результатами розгляду справи, факту невідповідності спірних ухвал Львівської міської ради вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, як і порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав охоронюваних законом інтересів позивача, не встановлено, удаваність правочину не підтверджено, у зв`язку з чим відмова у позові є правомірною. 
На переконання ТзОВ «Девелопленд Груп», позивачем не доведено відсутності повноважень Львівської міської ради на передання ТзОВ «Девелопленд Груп» спірної земельної ділянки у сервітутне користування для визначених в сервітуті цілей. Чинне законодавство не передбачає обов`язку виключної передачі в оренду земельних ділянок  комунальної власності, а визначає також інші способи землекористування.
Крім того, Земельний кодекс України, Закон України «Про місцеве самоврядування» Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, затверджене ухвалою №1676 від 26.07.2012, надає право Львівській міській раді на передання спірної земельної ділянки у сервітутне користування.
Відповідач 2 вважає, що до земельних правовідносин повинні застосовуватися норми земельного законодавства, як спеціального у регулюванні земельних відносин, а цивільне законодавство застосовується в субсидіарному порядку, тобто у разі, якщо відповідні земельні відносини не врегульовані положеннями земельного законодавства. Передбачена Цивільним кодексом України умова встановлення сервітуту як неможливість задоволення такої потреби стосується встановлення земельного сервітуту у судовому порядку, натомість у даному випадку сторони дійшли згоди та встановили такий земельний сервітут у договірному порядку у відповідності до ч.1 ст. 100 Земельного кодексу України.
Поряд з іншим ТзОВ «Девелопленд Груп» зазначає, що матеріалами справи не підтверджується, що територіальна громада м. Львова буде позбавлена права володіння, користування та розпорядження створеним відповідачем – 2 об`єктом благоустрою – паркінгом чи автостоянкою на землях житлової та громадської забудови.
Також відповідач – 2 стверджує, що договором не передана земельна ділянка, а передано лише обмежене речове право користування для облаштування та обслуговування паркінгів та автостоянок на земельній ділянці, що, в силу норм законодавства, жодним чином не виключає, не обмежує та не припиняє прав територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради на володіння, користування та розпорядження як спірною земельною ділянкою, так і створеним на ній об`єктом благоустрою.
З матеріалів справи вбачається, що положення спірного Договору містять аналогічні до законодавчо встановлених в Земельному кодексі України положень щодо правового регулювання відносин, пов`язаних із сервітутним користуванням земельною ділянкою та відмінність спірного Договору від типової форми договору оренди землі.
На думку ТзОВ «Девелопленд Груп», стороною позивача (апелянта) не доведено факту наявності умислу та свідомих дій сторін оспорюваного Договору для досягнення якоїсь особистої, відмінної від встановленої Договором мети чи спрямованості таких дій на досягнення інших, аніж передбаченого спірним Договором наслідків чи приховання іншої волі сторін правочину, що має наслідком удаваність такого правочину. Жодних інших прав та обов`язків, окрім передбачених Земельним кодексом України, Договором на підставі Типового договору про встановлення земельного сервітуту (для реальних часток), у сторін Договору немає, а протилежного позивачем ніяким чином не доведено.
Крім того, матеріалами справи спростовується наявність порушеного права чи інтересу територіальної громади м. Львова, оскільки місцевий бюджет отримав всі передбачені Договором та законодавством платежі за користування відповідачем відповідним сервітутом.

Відповідач 1 – Львівська міська рада у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що управління земельних ресурсів є виконавчим органом, структурним підрозділом Львівської міської ради та виконує її функції, є підзвітним та підконтрольним їй. Питання організації і здійснення землеустрою належить до повноважень управління земельних ресурсів департаменту містобудування виконавчого органу Львівської міської ради, тоді як Львівська міська рада приймає рішення в порядку, встановленому регламентом міської ради.
Відтак, на переконання Львівської міської ради, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність надання відповідачем 1 ухвалою Львівської міської ради від 29.06.2017 №2221 дозволу Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,8683 га на вул. Стрийській вул. Луганській для подальшої передачі її у сервітутне користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Девелопленд Груп» для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру, за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови та визначення замовником такого проекту відповідача 2 як особи, яка зацікавлена в одержанні земельної ділянки в користування.
Відповідач 1 вважає, що перелік видів земельних сервітутів, встановлений статтею 99 Земельного кодексу України, не є вичерпним, а тому встановлення земельного сервітуту для облаштування благоустрою території не суперечить положенням законодавства України.
Львівська міська рада зазначає, що нею дотримано порядок зміни цільового призначення земельної ділянки шляхом прийняття рішення на сесії Львівської міської ради та затвердження відповідної технічної документації. Зокрема, положеннями ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку. 
Відповідач 1 вказує, що кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфікацію її особливого правового режиму. Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. Отже, земельне законодавство розрізняє поняття «категорія земельної ділянки за цільовим призначенням» та «вид використання земельної ділянки в межах певної категорії».
Щодо посилань апелянта про удаваність правочину, то відповідач 1 зазначає, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У свою чергу, частиною 1 статті 235 ЦК України передбачено, що удаваний правочин – це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. У такій ситуації існують два правочини: один – удаваний, а інший – той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою покриває реальний правочин. Удаваний правочин, на відміну від прихованого, сторонами не виконується. Відповідні права та обов`язки сторонами не реалізуються. Сторони правочину виконують тільки ті обов`язки та реалізують ті права, що випливають із прихованого правочину.
Львівська міська рада стверджує, що спірний договір не є удаваним правочином, який вчинено з метою приховати договір оренди земельної ділянки, а є договором про встановлення земельного сервітуту та містить істотні умови, необхідні для укладення такого правочину. Укладений відповідачами договір земельного сервітуту не є удаваним у розумінні ст. 235 ЦК України, оскільки відповідачі його виконали з дотриманням вимог чинного законодавства, а підстави для визнання цього договору недійсним відсутні. У зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати про наявність ознак удаваності спірного договору в розумінні ст. 235 ЦК України.
Львівська міська рада вважає, що вона діяла у відповідності до вимог чинного законодавства, рішення Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 ухвалено відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права на підставі повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи.

В судове засідання 14.04.2021 з`явилися прокурор, який апеляційну скаргу підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, та представники відповідачів, які заперечили проти вимог апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний господарський суд, розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, відзивах на апеляційну скаргу, дійшов висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Матеріалами справи встановлено та не заперечуються ніким з учасників процесу такі обставини.
Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.12.2016 №1292 «Про розроблення детального плану території, обмеженої вул.Стрийською, вул.І.Чмоли, вул.Козельницькою, проектованою хордовою магістраллю загальноміського значення» вирішено дозволити розроблення детального плану території, обмеженої вул.Стрийською, вул.І.Чмоли, вул.Козельницькою, проектованою хордовою магістраллю загальноміського значення відповідно до державних та будівельних норм, стандартів і правил, генерального плану м.Львова та положень затвердженої містобудівної документації, відповідальним за розроблення та фінансування детального плану територій визначити ПрАТ «Агрокультура».
Державним інститутом проектування міст «Містопроект» на замовлення Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради виготовлено Детальний план території, обмеженої вул.Стрийською, вул.І.Чмоли, вул.Козельницькою, проектованою хордовою магістраллю загальноміського значення.
Ухвалою Львівської міської ради від 29.06.2017 №2221 «Про надання ТзОВ «Девелопленд Груп» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.І.Чмоли, 1 та надання управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Стрийській - вул. Луганській» вирішено надати товариству з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп" дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.0213га на вул.І.Чмоли, 1 для обслуговування нежитлової будівлі за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови; надати управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.8683га на вул. Стрийській вул. Луганській для подальшої передачі її у сервітутне користування товариству з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп" для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру, за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови; визначити товариство з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп" замовником проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; Товариству з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп" забезпечити через спеціалізовану землевпорядну організацію виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та подати міській раді на затвердження.
Рішенням Львівської міської ради від 21.07.2017 №635 вирішено затвердити містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва на будівництво товариством з обмеженою відповідальністю    "Девелопленд Груп"    торгово-громадського комплексу на вул. Стрийській    -    вул.І.Чмоли зі знесенням існуючих будівель Додатком до вказаного рішення є Містобудівні умови та обмеження для проектування будівництва на будівництво торгово-громадського комплексу на вул.Стрийській    -    вул.І.Чмоли зі знесенням існуючих будівель на нове будівництво на вул. Стрийській    -    вул.І.Чмоли на земельній ділянці із цільовим призначенням земельної ділянки - для будівництва та обслуговування торгово-промислового комплексу; категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Цільове та функціональне призначення земельної ділянки відповідає містобудівній документації на місцевому рівні. Згідно з планом зонування територій (зонінгу) Сихівського району (ухвала міської ради від 18.09.2014 № 3840), детальним планом території, обмеженим вул.Стрийською, вул.І.Чмоли, вул.Козельницькою, проектованою хордовою магістраллю загальноміського значення (рішення виконавчого комітету від 29.12.2016 №    1292),    зона Г-6 - торгівельні зони.
17.10.2017 Управлінням архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради видано Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради Містобудівні обмеження та сервітути щодо користування земельною ділянкою №2401-3249 щодо земельної ділянки за адресою: Львівська область, м.Львів, вул.Стрийська-вул.Луганська площею 0,8683га. кадастровий №4610136800:01:008:0014; категорія земель: Землі житлової та громадської забудови; цільове призначення: 02.09. Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру.
Ухвалою Львівської міської ради від 21.12.2017 №2804 «Про затвердження ТзОВ "Девелопленд Груп" проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки на вул. І. Чмоли, 1» вирішено затвердити товариству з обмеженою відповідальністю    "Девелопленд Груп"    проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надати земельну ділянку площею 4,5393 га (кадастровий номер 4610136800:01:008:0011) на вул. І.    Чмоли, 1 в оренду терміном на 25 років для будівництва та обслуговування громадського центру (офісних споруд, готелю з конференц-залом, торгового центру, навчального, наукового та дошкільного закладів та іншого житла) (код КВЦПЗ 03.10 - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) за рахунок земель житлової та громадської забудови,    перевівши їх із земель, сільськогосподарського призначення; затвердити земельну ділянку площею 4,5393 га (кадастровий номер 4610136800:01:008:0011) на вул. І. Чмоли, 1 для продажу товариству з обмеженою відповідальністю    "Девелопленд Груп"    для будівництва та обслуговування громадського центру (офісних споруд, готелю з конференц-залом, торгового центру, навчального, наукового та дошкільного закладів та іншого житла).
26.01.2018 Відділом у м.Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на підставі розробленого Приватним підприємством «Леополіс-Клуб» Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру (КВЦПЗ 02.09) м.Львів, вул.Стрийська-вул.Луганська за територіальною громадою м.Львова в особі Львівської міської ради зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: Львівська область, м.Львів, вул.Стрийська-вул.Луганська площею 0,8683га. кадастровий №4610136800:01:008:0014; категорія земель: Землі житлової та громадської забудови; цільове призначення: 02.09. Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру.
31.01.2018 Управлінням архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради видано Відповідачу-2 Містобудівні обмеження та сервітути щодо користування земельною ділянкою №2401-293 щодо земельної ділянки за адресою: Львівська область, м.Львів, вул.Стрийська-вул.Луганська площею 0,8683га. кадастровий №4610136800:01:008:0014; категорія земель: Землі житлової та громадської забудови; цільове призначення: 02.09. Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру.
Ухвалою Львівської міської ради від 15.02.2018 №3054 «Про затвердження управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Стрийській - вул.Луганській» затвердити управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8683га (у тому числі площею 0,0953га у межах червоних ліній) на вул.Стрийській - вул.Луганській (кадастровий номер 4610136800:01:008:0 0 14); надати товариству з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп" земельну ділянку площею 0,8683га (у тому числі площею 0,0953га у межах червоних ліній) без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень на вул.Стрийській - вул.Луганській (кадастровий номер 4610136800:01:008:0014) у сервітутне користування терміном на 25 років для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово - громадського центру (код КВЦПЗ 02.09 - для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови) за рахунок земель житлової та громадської забудови, перевівши їх із земель сільськогосподарського призначення; товариству з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп": Укласти у тримісячний термін з Львівською міською радою договір строкового сервітутного користування та зареєструвати його відповідно до  Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"; сплатити кошти щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва земельної ділянки у розмірі 61524грн.; у встановленому порядку виготовити проект зняття та перенесення родючого шару ґрунту (ріллі); приступити до освоєння земельної ділянки після повної сплати відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, укладення та державної реєстрації договору строкового сервітутного користування та використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням; забезпечити цілодобовий доступ до існуючих на території ділянки інженерних мереж для їх ремонту та обслуговування, дотримуватись правил використання земель в охоронній зоні згідно з вимогами інженерних служб міста і не чинити перешкод при будівництві нових інженерних мереж; Департаменту містобудування забезпечити внесення відповідних змін у земельно-кадастрові дані.
01.03.2018 між Відповідачем-1 (за договором - Власник) та Відповідачем-2 (за Договором - Землекористувач) укладено Договір про встановлення земельного сервітуту (для реальних часток) №С-с-266 (надалі - Договір), за умовами якого (п.1.1., 1.2. Договору) Власник на підставі ухвали Львівської міської ради від 26.07.2012 №1676 "Про затвердження Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, а також Типових договорів про встановлення земельного сервітуту",  Земельного кодексу України,  Цивільного кодексу України  та ухвали Львівської міської ради від 15.02.2018 №3054 "Про затвердження управлінню земельних ресурсів департаменту містобудування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Стрийській - вул. Луганській'' встановлює земельний сервітут (обмежене платне користування) на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Стрийська - вул.Луганська кадастровий №4610136800:01:008:0014 площею 0.8683га, (у тому числі площею 0.0953га у межах червоних ліній) без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово - громадського центру.
Відповідно до п.2.1. Договору земельний сервітут встановлюється на 25 років.
Договір про встановлення земельного сервітуту набирає чинності з дати реєстрації права користування (п.2.2. Договору).
Згідно п.2.3. Договору після закінчення терміну дії Договору Землекористувач має переважне право на поновлення Договору на новий термін, якщо інше не передбачено цим Договором та Ухвалою Львівської міської ради. У такому разі зацікавлена сторона повинна письмово повідомити другу сторону про бажання щодо продовження дії Договору на новий термін не пізніше ніж за два місяці до його закінчення.
Розділом 3 Договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15275828, 24грн.
Відповідно до п.3.1. Договору за земельний сервітут Землекористувач сплачує плату у грошовій формі.
Пунктом 3.2. Договору Сторонами передбачено, що плата за землю при встановленні земельного сервітуту (плата за земельний сервітут) вносить Землекористувач відповідно до 195 економіко-планувальної зони м. Львова, і складає 458    274,85грн. в рік, що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та вноситься щомісячно рівними частинами на розрахунковий рахунок № 34222000003002 в ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014. ЄДРПОУ 34857384 одержувач: Департамент фінансової політики Львівської міської ради, код платежу 18010600 для юридичних осіб - до 30 числа місяця, наступного за звітним.
Розмір плати за земельний сервітут не є сталим і змінюється у зв`язку з проведенням щорічної індексації грошової оцінки земельної ділянки та внесенням змін на підставі вимог чинного законодавства України і інших нормативних документів (п.3.4. Договору).
Відповідно до п.4.1. Договору земельний сервітут встановлюється для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово- громадського центру. Цільове призначення земельної ділянки код КВІІПЗ 02. 09 - для будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови. Категорія земельної ділянки згідно  ст. 19 Земельного кодексу України  землі житлової та громадської забудови.
Пунктом 4.2. Договору встановлено умови використання, зокрема Землекористувач зобов`язаний    використовувати земельну ділянку згідно з п.4.1.; дія земельного сервітуту зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлено земельний сервітут, до іншої особи; Земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.
Пунктом п.4.3. Договору визначено умови збереження якості землі, згідно яких Землекористувач у відповідності до  ст.162 Земельного кодексу України  здійснює захист земельної ділянки від водної та вітрової ерозії, підтоплення, забруднення відходами виробництва та радіоактивними речовинами, від інших процесів руйнування; забезпечує знімання, використання і збереження родючого шару ґрунту при проведенні робіт пов`язаних з порушенням земель; перед порушенням ґрунтового покриву земельної ділянки у зоні розміщення археологічних пам`яток забезпечує письмове повідомлення органів охорони культурної спадщини про заплановані роботи і сприяє проведенню археологічних досліджень.
Пунктом 10.1. Договору роз`яснено Сторонам ст.98,  99,  101,102 Земельного кодексу України.
Вказаний Договір підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.
05.03.2018 о 15:16:54 год. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. зареєстровано за Відповідачем-2 право користування (сервітут) на земельну ділянку площею 0,8683га кадастровий №4610136800:01:008:0014 за адресою: м.Львів, вул.Стрийська-вул.Луганська строком дії на 25 років.
05.03.2018 о 16:06:10 год. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.З. зареєстровано за Відповідачем-2 право оренди земельної ділянки площею 1,4376га кадастровий №4610136800:01:008:0012 за адресою: м.Львів, вул.І.Чмоли, 1; цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель і споруд додаткових транспортних послуг та допоміжних операцій. Категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання: для обслуговування громадського центру (офісних споруд, готелю з конференц-залом, торгового центру, навчального, наукового та дошкільного закладів та іншого житла), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.05.2020р. №208422798.
05.10.2018 Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №42018140000000310 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1  ст.364 КК України  за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівської міської ради, які, діючи в інтересах ТОВ «Девелопмент Груп», всупереч інтересам служби, передали йому в строкове платне користування без проведення земельних торгів, земельну ділянку площею 0,8683га на вул.Стрийській-вул.Луганській, нормативна грошова оцінка якої становить 15275828,24грн. чим заподіяно істотну шкоду інтересам територіальної громади м.Львова.
Листом від 05.02.2020 вих. №10-28-0.19-830/2-20 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомила Прокурора про прийняття Відповідачем-1 ухвали від 29.06.2017 №2221 "Про надання ТзОВ "Девелопленд Груп" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.І.Чмоли, 1 та надання Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Стрийській-Луганській" з порушенням вимог першого абзацу ч.2 ст.123 ЗК України, а обов`язок Відповідача-2 сплатити кошти щодо відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва та виготовлення проекту зняття та перенесення родючого шару ґрунту свідчить про удаваний правочин - передача в оренду земельної ділянки, без проведення земельних торгів.
З врахуванням наведеного Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру у вказаному листі робить висновки про прийняття Відповідачем-1 ухвали від 15.02.2018 №3054 "Про затвердження Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Стрийській-Луганській" з порушенням вимог статей  20,  79-1,  99,  123,  124,  134 ЗК України,  ст.401 ЦК України  та Порядку визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.1997р. №1279. Відтак, розпорядження Відповідачем-1 спірною земельною ділянкою здійснено з порушенням вимог земельного законодавства.
Листом від 12.05.2020 вих. №4-2201-13556 Управління адміністрування місцевих та залучення фінансів Департаменту фінансової політики Львівської міської ради повідомило Юридичний департамент Львівської міської ради про відсутність станом на 12.05.2020 заборгованості зі сплати плати за сервітут згідно Договору від 01.03.2018р. №С-с-266 про встановлення земельного сервітуту (для реальних часток).
Листом від 27.10.2020 вх. №К-184/Аз/16101-20СУ ГУ НП у Львівській області повідомило Відповідача-2 про те, що кримінальне провадження №42018140000000310, яке розпочато 05.10.2018, закрите 14.07.2020 на підставі п.2 ч.1  ст.284 КПК України.

З огляду на встановлені обставини справи колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України     визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені      Конституцією     та законами України.
Спірні правовідносини регулюються нормами    ЦК    і    ГК України    з урахуванням особливостей, встановлених    Земельним кодексом України.
Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами    Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1, пункту "а" частини 2      статті 83 ЗК України,     землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
Частиною першою  статті 144 Конституції України  встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно з частиною першою  статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"  рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Частиною 1      статті 122 ЗК України     встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
З зазначеної норми вбачається, що територіальна громада як власник об`єктів права комунальної власності делегує відповідній раді повноваження щодо здійснення права власності від її імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом.
Згідно з частиною 1      статті 116 ЗК України,     громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Слід зазначити, що в апеляційний скарзі прокурор не ставить під сумнів саме право Львівської міської ради на передачу в користування земель комунальної власності. Відтак, рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується.
Натомість підставою апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції, зокрема, є ненадання оцінки доводам прокурора з приводу правової природи договору сервітуту та договору орендної ділянки та твердженням прокурора про удаваність укладеного правочину.
Відповідно до      статті 401 ЦК України,     право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.  Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Статтею 402 ЦК України     встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.
Відповідно до      статті 98 ЗК України,     право земельного сервітуту     - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.
Стаття 99 ЗК України  визначає види права земельних сервітутів. Так, відповідно до ст. 99 ЗК України  власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; право на користування земельною ділянкою для потреб дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення, за умови що при цьому не порушуються права землевласника, передбачені  статтею 98 цього Кодексу; право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; право прогону худоби по наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; інші земельні сервітути.
При цьому слід зазначити, що перелік видів права земельного сервітуту, у відповідності до ст. 99 ЗК України, не є вичерпним.
Згідно зі      статтею 100 ЗК України,     сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.     Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а     також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).     Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки.     Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.
Частинами 2,3      статті 101 ЗК України     встановлено, що земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам.     Власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.
Ухвалою Львівської міської ради від 26.07.2012 №1676 «Про затвердження Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, а також типових договорів про встановлення земельних сервітутів» вирішено затвердити Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту; Типовий договір про встановлення земельного сервітуту (для реальних часток); Типовий договір про встановлення земельного сервітуту (для ідеальних часток).
Відповідно до п.1.1. Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту    (надалі - Положення) враховуючи призначення міських територій та сприяючи розвитку містобудування та землеустрою в інтересах громади м. Львова, виникає необхідність вдосконалення обліку територій через встановлення платного сервітутного використання земель міста, на які накладено обмеження у використанні (встановлено сервітут) будівельними, галузевими нормами і правилами.
Обмежене (сервітутне) землекористування виникає при обслуговуванні та будівництві інженерних мереж, комунікацій, при інших умовах, передбачених чинним законодавством України та ухвалами Львівської міської ради. Сервітутне землекористування у повному обсязі, без понижуючих коефіцієнтів, встановлює Львівська міська рада у разі недоцільності, неможливості вилучення частини земельної ділянки на користь сторонніх землекористувачів для іншого допустимого виду функціонального використання на даній категорії земель (п.2 Положення).
Згідно п.1.5. Положення серед інших земельних сервітутів Львівською міською радою передбачено встановлення земельних сервітутів для реальних часток земельних ділянок через прийняття окремої ухвали Львівської міської ради про передачу ділянки (її частини) у сервітутне землекористування, зокрема для проїздів, проходів, для обслуговування тимчасових споруд - малих архітектурних форм, які включені в Перспективну схему розміщення малих архітектурних форм (тимчасових споруд) та з якими не заключні договори оренди землі, з обов`язковим визначенням категорії земель за основним цільовим призначенням (стаття 19 Земельного кодексу України) та категорії земель за функцією використання.
Згідно п.2.8.1. Положення підставою для укладання договору про встановлення земельного сервітуту для реальних часток земельних ділянок     є ухвала міської ради про передачу ділянки (її частини) у сервітутне землекористування з обов`язковим визначенням категорії земель за основним цільовим призначенням (відповідно до  статті 19 Земельного кодексу України) та категорії земель за функцією використання (для фіскальних цілей).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність надання Відповідачем-1 ухвалою Львівської міської ради від 29.06.2017р. №2221 дозволу Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування Львівської міської ради на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.8683га на вул. Стрийській вул. Луганській для подальшої передачі її у сервітутне користування товариству з обмеженою відповідальністю "Девелопленд Груп" для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру, за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель житлової та громадської забудови та визначення замовником такого проекту Відповідача-2 як особи, яка зацікавлена в одержанні земельної ділянки в користування.
Колегія суддів також погоджується з вірним висновком господарського суду про безпідставність доводів прокурора про надання Відповідачем-1 Відповідачу-2 спірної земельної ділянки в сервітутне користування для цілей, які не передбачені чинним законодавством з огляду на те, що  ст.99 ЗК України  та п.1.4. Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 26.07.2012р. №1676 «Про затвердження Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, а також типових договорів про встановлення земельних сервітутів» встановлено не цілі земельних сервітутів, а їх види.
Крім того, як вже зазначалося раніше, перелік видів права земельного сервітуту, який визначений ст. 99 ЗК України, не є вичерпним.
Умовами спірного договору про встановлення земельного сервітуту від 01.03.2018 сторони узгодили, що земельний сервітут не може бути предметом купівлі-продажу, застави та не може передаватися будь-яким способом особою, в інтересах якої цей сервітут встановлено, іншим фізичним та юридичним особам (п.4.2.3).
Слід також наголосити, що внаслідок укладення договору про встановлення земельного сервітуту спірна земельна ділянка не вибуває із розпорядження територіальної громади міста Львів, оскільки спірним договором не передана земельна ділянка, а передано лише обмежене речове право користування земельною ділянкою.
Крім того, в матеріалах справи наявний лист Управління адміністрування місцевих та залучення фінансів Департаменту фінансової політики Львівської міської ради від 12.05.2020р. вих. №4-2202-13556, яким підтверджується сплата Відповідачем-2 плати за сервітут за кодом 21081700. Долученими до вказаного листа виписками за банківського рахунку Відповідача-1 підтверджується обставина належного виконання Відповідачем-2 взятих на себе договірних зобов`язань і відсутність заборгованості зі сплати плати за сервітут.
Розмір плати за сервітут визначено з врахуванням п.3.6.1.2. Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 26.07.2012р. №1676 «Про затвердження Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, а також типових договорів про встановлення земельних сервітутів», згідно з яким при сервітутному землекористуванні плата за землю встановлюється на рівні орендної плати за землю відповідних категорій земель. При оформленні документів на користування реальними частками ділянок без вилучень від основного землекористувача (землекористувань) та укладанні договорів про встановлення земельного сервітуту встановлюється щорічна плата за землю у розмірі трьох відсотків від діючої нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Слід також зазначити, що розмір плати за сервітут визначено з врахуванням п.3.6.1.2. Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 26.07.2012р. №1676 «Про затвердження Положення про земельний сервітут та порядок визначення плати за землю при встановленні земельного сервітуту, а також типових договорів про встановлення земельних сервітутів», згідно з яким при сервітутному землекористуванні плата за землю встановлюється на рівні орендної плати за землю відповідних категорій земель. При оформленні документів на користування реальними частками ділянок без вилучень від основного землекористувача (землекористувань) та укладанні договорів про встановлення земельного сервітуту встановлюється щорічна плата за землю у розмірі трьох відсотків від діючої нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відтак, матеріалами справи спростовується наявність порушеного права територіальної громади м. Львова, оскільки місцевий бюджет отримав усі передбачені Договором та законодавством платежі за користування ТзОВ «Девелопленд Груп» відповідним сервітутом.
Щодо посилань прокуратора на те, що умови спірного договору фактично відповідають істотним умовам договору оренди земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.
Частинами першою, другою  статті 11 Цивільного кодексу України  визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою  статті 12 Цивільного кодексу України  особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша  статті 203 Цивільного кодексу України).
В силу приписів частини першої  статті 215 Цивільного кодексу України  підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою    статті 203 цього Кодексу.
Частиною першою  статті 235 Цивільного кодексу України  передбачено, що удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.
За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.
Встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої  статті 235 Цивільного кодексу України  має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.
До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені  статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.
Відповідно до  статті 626 ЦК України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно зі  статтею 628 ЦК України  зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Як зазначалось вище, за змістом умов спірного договору про встановлення земельного сервітуту спірна земельна ділянка не вибула із розпорядження територіальної громади міста Львова.
Матеріалами справи встановлено відсутність факту наявності умислу та свідомих дій сторін оспорюваного Договору для досягнення якоїсь особистої, відмінної від встановленої Договором мети чи спрямованості таких дій на досягнення інших, аніж передбачено спірним Договором наслідків чи приховання іншої волі сторін правочину, що має наслідком удаваність такого правочину.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що жодних інших прав та обов`язків, окрім передбачених ЗК України, Договором на підставі Типового договору про встановлення земельного сервітуту (для реальних часток), у сторін Договору немає, а протилежного позивачем та апелянтом не доведено.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на незаконність визначення Відповідачем-1 цільового призначення земельної ділянки 02.09. для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови з підстав відсутності в Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженій  наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010р. №548, будь якого іншого виду земель житлової та громадської забудови, яке б відповідало визначеній меті сервітуту - для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово - громадського центру - будівництва та обслуговування паркінгів та автостоянок.
Слід також зазначити, що кримінальне провадження №42018140000000310 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1  ст.364 КК України  за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Львівської міської ради, які, діючи в інтересах ТОВ «Девелопмент Груп», всупереч інтересам служби, передали йому в строкове платне користування без проведення земельних торгів, земельну ділянку площею 0,8683га на вул.Стрийській-вул.Луганській, нормативна грошова оцінка якої становить 15275828,24грн. чим заподіяно істотну шкоду інтересам територіальної громади м.Львова, закрито на підставі п.2 ч.1  ст.284 КПК України, оскільки встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи не підтверджено факт порушення Відповідачем-1 вимог земельного законодавства при прийнятті п.2 ухвали Львівської міської ради від 29.06.2017р. №2221 "Про надання ТзОВ "Девелопленд Груп" дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.І.Чмоли, 1 та надання Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Стрийській-Луганській" та ухвали Львівської міської ради від 15.02.2018р. №3054 "Про затвердження Управлінню земельних ресурсів Департаменту містобудування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Стрийській-Луганській"; удаваності як підстави недійсності укладеного між Львівською міською радою та ТОВ "Девелопленд Груп" Договору від 01.03.2018р. №С-с-266 про встановлення земельного сервітуту (для реальних часток) на земельну ділянку кадастровий №4610136800:01:008:0014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1503249746101) площею 0,8683 га (у тому числі площею 0,0953 га у межах червоних ліній) без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул.Стрийська-вул.Луганська для облаштування благоустрою території, прилеглої до торгово-громадського центру, а відтак, наявності правових підстав до скасування державної реєстрації 05.03.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іншого речового права - права користування (сервітут) ТОВ "Девелопленд Груп" на земельну ділянку кадастровий №4610136800:01:008:0014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1503249746101) площею 0,8683 га на вул.Стрийській-вул.Луганській у м.Львові (запис про інше речове право 25179213 за рішенням індексний №40046146 від 07.03.2018 про державну реєстрацію (з відкриттям розділу) іншого речового права).
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до  ст.269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. 
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Руїс Торіха проти Іспанії").
Відповідно до  ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
У відповідності до ч. 1 ст.  73, ч. 1 ст.  74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1  ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Львівської обласної прокуратури, зміни чи скасування рішення Господарського суду Львівської області    від 22.12.2020    у справі №914/427/20. Порушень норм процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваного рішення     суду першої інстанції     у даній справі, судовою колегією не встановлено.
У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі  ст. 129 ГПК України  дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури № 15/1-65 вих – 21 від 19.01.2021 (вх. №01-05/290/21) залишити без  задоволення.
2. Рішення  Господарського суду Львівської області від 22.12.2020 у справі № 914/427/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
5. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст.  ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.04.2021
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий –суддя                                                                      Плотніцький Б.Д.

Суддя                                                                                          Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                          Кравчук Н.М.