Номер провадження: 22-ц/813/5378/21 
Номер справи місцевого суду: 522/21284/18
Головуючий у першій інстанції Кодінцева С. В.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Цюра Т.В.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.,
        розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року на рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року у справі за позовом Кредитного товариства "Перша кредитна спілка" до ОСОБА_1 
- про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:
ПРОЦЕДУРА
Короткий зміст позовних вимог
В грудні 2018 року Кредитна спілка «Перше Кредитне товариство» звернулось до суду з позовними вимогами в котрому просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь загальну суму боргу у розмірі 235 433 (двісті тридцять п`ять тисяч чотириста тридцять три) гривні 60 коп:
за кредитним договором № БР-1/4333/07/464 
-суму боргу 118 220 (сто вісімнадцять тисяч двісті двадцять) грн. 96 коп, а саме:
-залишок боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання) - 11 281 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 82 коп.
-заборгованість зі відсотками за користування кредитом - 52 115 (п`ятдесят дві тисячі сто п`ятнадцять) грн. 11 коп.
- заборгованість по пені за прострочення платежів -~54 824 (п`ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять чотири) грн. 03 коп.
за кредитним договором № БО-1/0680/08/464# суму боргу складає 117 212 (сто сімнадцять тисяч двісті дванадцять) грн. 64 коп.
- залишок боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання) - 12 866 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 68 коп.
- заборгованість за відсоткамй за користування кредитом - 64 700 (шістдесят чотири тисячі сімсот) грй. 97 коп.
-заборгованість по пені за прострочення платежів - 39 644 (тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок чотири) грн. 99 коп. 
Вимоги обґрунтовує тим, що сторони уклали кредитних договори №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року та №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року.
За кредитним договором №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року відповідач отримав 15 000 грн, а за №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року- 13 595 грн.
Сторони узгодили зміну тривалость позовної давності до 10 років відповідно до п.12.7 кредитних договорів.
       Відповідно до п.2.1. кредитних договорів відповідач зобов`язався повенути кредит на протязі 36 місяців з моменту отримання та сплачувати відсотки згідно узгодженим графіком платежів до кредитних договорів.
Відповідач за кредитним договором №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року кредит не сплачував, а за №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 сплатив 30.12.2008 року. 
       Позивач зазначає, що в силу ст.264 ч.1 ЦК України відповідач прервав строк позовної давності та 27.05.2016 року за кожен з кредит сплатив по 1000 грн., які зараховані за погашення відсотків.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не доведено факту видачі кредитних коштів та існування кредитної заборгованості .одночасно зарперечує наданий позивачем розрахунок процентами та пені. 
       Просить застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що кредитні кошти відповідно до графіку платежу не сплачувались.
Тому, строк позовної давності за кредитним договором №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року сплинув через 10 років, а саме- 15.11.2017 року , а за кредитним договором №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року- 15.04.2018 року. Позивач звернувся до суду зі спливом строку .
У відповіді на відзив позивач підтверджує отримання коштів видатковими касовими ордерами № 4823 від 09.10.2007 року та № 807 від 04.03.2008 року.
Посилається на те, що за п.3.1 договору узгоджена процентна ставка 48 процентів за користування грішми. Посилаючись на те, що останній раз відповідачем сплачена заборгованість за двома кредитами 27.05.2016 року перебіг строку позовної давності прервався.

Короткий зміст рішення першої інстанції
Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 20.06.2019 року 
позовні вимоги Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариство» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 , на користь Кредитної спілки «Перше Кредитне Товариствосуму боргу станом на 29.11.2018 року, що складається :
за № БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року у розмірі 74 678,75 гривен, у тому числі
- залишок боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання) 11 281.82 гривен,
- заборгованість за відсотками за користування кредитом – 52 115.11 гривен,
- заборгованість по пені за прострочення платежів 11 281.82 гривен;
за № БО-1/0680/08/464 від 04.03.2008 року у розмірі 90 434,33 гривен, у тому числі
- залишок боргу за тілом кредиту (основне зобов`язання) 12 866.68 гривен,
- заборгованість за відсотками за користування кредитом – 64 700.97 гривен,
- заборгованість по пені за прострочення платежів 12 866.68 гривен.
Всього: 165 113.08 гривен (сто шістдесят п`ять тисяч сто тринадцять гривен вісім копійок)
В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, щ останній платіж за двома кредитними договорами відповідач здійсниа 27.05.2016 року, тим самим позовна давність була прервана. Враховуючи правильність розрахунку кредитної заборгованості районний суд задовольнив позовні вимоги.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановити нове, про відмову в задоволені позовних вимог посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає. що суд не взяв до уваги правову позицію Верховного суду України у постанові від № 6-2170цс16 від 09.11.2016 року відповідно до якої вказано, що якщо виконання зобов`язання передбачалось частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини, то такі дії не можуть бути підставою для преривання перебігу позовної давності стосовно інших частин платежу.Суд не дослідив графік погашення платежу, а тому безпідставно не застосував ст.267 ч.4 ЦК України.
Одновчасно посилається на відсутність доказів отримання кредиту та не погоджується з сумою заборгованості.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її бех задоволення. А рішення, без змін.
Сторнив судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Просили розглягути справу за їх відсутності.
В силу ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.        
Відповідно до ч.5 ст.258 ЦПК  України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзив на неї дійшла наступного .
Судом встановлено, що сторони уклали кредитних договори №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року та №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року.
За кредитним договором №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року відповідач отримав 15 000 грн, а за №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року- 13 595 грн.
Ці обставини підтверджені видатковими касовими ордерами № 4823 відь 09.10.2007 року та № 807 від 04.03.2008 року.
Відповідно до Додатку № 1 до кредитних договорів узгоджений і графік погашення платежів. З щомісячним погашенням узгодженої суми.
Сторони узгодили зміну тривалость позовної давності до 10 років відповідно до п.12.7 кредитних договорів.
       Відповідно до п.2.1. кредитних договорів відповідач зобов`язався повернути кредит на протязі 36 місяців. З моменту отримання та сплачувати відсотки згідно узгодженим графіком платежів до кредитних договорів.
27 травня 2016 року відповідачем здійснено погашено по 1000 грн за кожен кредит.
Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.
Згідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Невід`ємною частиною договору є Графік погашення кредиту.
За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (п. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість ним виконання свого грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Щодо змісту понять "строк договору", "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання"
       Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір є строковим, і цей строк обмежується датою: №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року на 36 місяців до 09.10.2010 року та №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року до 04.03. 2011 року.
Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, надаючи позивачеві за кредитом №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року до 15 числа кожного місяці – 416.67 грн, а за БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року- до 15 числа щомісячно по 377,67 грн. 

Щодо виконання зобов`язання простроченого боржника після спливу строку (терміну) такого виконання
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.
Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж 36 місяців:
- за №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року на 36 місяців до 09.10.2010 року ; 
-№БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року до 04.03. 2011 року.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.
У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики (кредиту) після спливу строку кредитування
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 36місяці :
- за №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року на 36 місяців до 09.10.2010 року ; 
-№БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року до 04.03. 2011 року.
Відтак, у межах строку кредитування - за №БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року на 36 місяців до 09.10.2010 року , а за №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року до 04.03. 2011 року. відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 15 числа кожного місяця. 
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Велика Палата Верховного Суду  у постанові від 28 березня 2018 року  у справі  N 444/9519/12
        Провадження N 14-10 цс 18 вважала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом ,то позивач не міг такі проценти нараховувати.
З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє аргументи позивача, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

       Щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Сторони ухгодили строк позовної давності за двома кредитами 10 років.
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.
Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі N 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі N 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі N 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі N 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі N 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі N 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі N 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі N 6-2462цс16.
Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 15 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (36 місяці), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.
Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування, як це встановив суд  першої інстанції
Позивач звернувся до суду з позовом 04.12.2018 року року, а за Договором 
-№БО-1/4333/07/464 від 09.10.2007 року сплив 10 річного строку становить 09.10.2017 року.
-за №БО-1/0680/08/464# від 04.03.2008 року -04.03.2018 року .

       Щодо вимог про стягнення неустойки, 
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).
За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.
На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.
У постанові від 6 листопада 2013 року у справі N 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другоїстатті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.
Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.
Вказане не дає підстав для обчислення спеціальної позовної давності щодо стягнення неустойки так як сплив строк позовної давності. 
Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, про стягнення неустойки.
Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.
Суд апеляційної інстанції інстанції приходить джо висновку, що факт пропуску позивачем позовної давності, зокрема, щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. Крім того, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося то спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом.
Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача пені. 
Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.
       Посилання на сплату відповідачем 27.05.2016 року за кожним з кредитом по 1000 грн оцінюється критично оскільки не підтверджена належними та допустимими доказами,
       Сам по собі розрахунок з зазначенням цих виплат не свідчить, що відповідачем вносились такі кошти на погашення саме цих екредитів.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, чим допустив неповне з`ясування обставин справи.
Таким чином, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи й порушення норм матеріального права відповідно до частини 1 статті376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову як про відшкодування матеріальної, так і моральної шкоди, зважаючи на похідний її характер від основної вимоги.
Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 

                                  ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити .
Рішення Болградського районного суду Одеської області від 20 червня 2019 року - скасувати та прийняти постанову.
Позовну заяву Кредитного товариства "Перша кредитна спілка" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 31.05.2021 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

Т.В.Цюра