УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/1950/21 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н. М. 
Категорія 84 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

за участю секретаря судового засідання                Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/1950/21 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Пономарьова Дар`я Володимирівна про визнання правочину недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2021 року, постановлену під головуванням судді Анциборенко Н.М. в м. Житомирі, 

в с т а н о в и в :
У березні 2021 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Пономарьова Д.В. про визнання правочину недійсним, а саме договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 29.01.2021 №175, який укладено між ТзОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та ТзОВ "Фінансова компанія "Амбрелла", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.
22 березня 2021 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія".
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що 01.10.2008 між ОСОБА_1 та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» було укладено кредитний договір № 0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008 та надано споживчий кредит в розмірі 100000 доларів США. В якості забезпечення кредитного договору між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» було укладено іпотечний договір від 01.10.2008 року. Відповідно до укладеного іпотечного договору ПАТ «Банк Форум» було передано в іпотеку однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказує, що 30.01.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» був укладений договір відступлення прав вимоги № 1283/Ф, відповідно до якого банк кредитор передав, а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прийняв всі права вимоги до боржника ОСОБА_1 
29.03.2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Амбрелла» був укладений договір про відступлення прав вимоги № 1283. Відповідно до умов укладеного договору первісний кредитор передав (відступив), а ТОВ «ФК «Амбрелла» прийняло всі права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі й відносно ОСОБА_1 , окрім того, в цей самий день був укладений договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором. Вказує, що ОСОБА_1 не отримувала жодних письмових повідомлень, які б засвідчували факт відступлення права вимоги за кредитним договором № 0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008.
Зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 набуло ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2021 року за № 175, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В.
Вважає, що вказаний договір купівлі-продажу від 29.01.2021 за № 175, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. відносно відчуження іпотечного майна є недійсним, оскільки відповідачами порушено порядок повідомлення іпотекодавця про зміну кінцевої дати виконання основного зобов`язання, а також порушений порядок повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу, чим позбавлено останнього на першочерговий викуп предмета іпотеки, не застосована також ціна продажу відповідно до встановленої в іпотечному договорі заставної вартості предмета іпотеки.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2021 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятою ухвалою представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26.03.2021 року та постановити нову, якою задовольнити вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. Зазначає, що ТОВ «ФК «Амбрелла», яка вважає себе правонаступником прав за кредитним договором № 0093/08/52-EZkvW від 01.10.2008 та іпотечним договором від 01.10.2008 застосувала позасудове врегулювання, шляхом реалізації іпотечного майна на підставі застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно порядку, визначеного ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Вказує, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», як фактичний власник квартири може розпорядитися нею як завгодно і позивач жодним чином не зможе йому завадити. Саме невжиття заходів забезпечення позову призведе до відчуження іпотечного майна, а саме однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та містить вичерпний перелік підстав для накладення арешту на іпотечне майно. Вказує, що суд першої інстанції не надав оцінку доводам заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем заявлено позовні вимоги немайнового характеру, а позовна заява про визнання договору недійсним подана без вимоги застосування наслідків ст.216 ЦК України. Крім того, позивачем не заявлено позовної вимоги майнового характеру, у тому числі щодо розпорядження вказаною квартирою, що підтверджується також відсутністю у позовній заяві ціни позову майнового характеру. Таким чином, на час розгляду заяви заявником не доведено наявність передбачених ст.149 ЦПК України підстав для забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Згідно положень Пленуму Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
В заяві про забезпечення позову не зазначено жодного доказу на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду.
Отже, посилання позивача на те, що існує можливість відчуження даного майна суд правильно вважав необґрунтованими, оскільки дані обставини нічим не підтверджені і не свідчать що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Водночас, позов є немайновим, а тому доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними. Зазначені позивачем заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позовними вимогами та не зможуть забезпечити ефективне поновлення прав позивача, у разі ухвалення рішення про задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», як фактичний власник квартири, може розпорядитися нею як завгодно ґрунтуються на припущення.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦЦПК України доказування не може гуртуватися на припущеннях. 
Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали, в справі не виявлено.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, апеляційний суд дійшов висновку про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 без задоволення.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 26 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Дата складення повного судового рішення 01 червня 2021 року.

Головуючий 

Судді