Справа № 465/1808/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2385/20                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 
Категорія:70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Савуляка Р.В., Мікуш Ю.Р., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду Львівської області в складі судді Кузя В.Я. від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, -
в с т а н о в и л а : 
       рішенням Франківського районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року позов  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та додаткових витрат задоволено частково.
       Вирішено стягувати з  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь  ОСОБА_2  ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ), яка продовжує навчання в Інституті права, психології та інноваційної освіти Національного Університету «Львівська Політехніка» в розмірі в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно починаючи з 24.03.2020 року і до: досягнення нею 23 річного віку; завершення навчання чи відрахування із навчального закладу, в залежності, що настане швидше.
       Стягнуто з  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. судового збору в користь держави.
       В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
       Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .
       В апеляційні скарзі просить рішення змінити, стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання в Інституті права, психології та інноваційної освіти Національного Університету «Львівська Політехніка» в розмірі 1/10 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно починаючи з 24.03.2020 року і до досягнення нею 23 річного віку, завершення навчання чи відрахування із навчального закладу, в залежності, що настане швидше. 
Вважає рішення суду першої інстанції в частині розміру призначених судом першої інстанції аліментів незаконним та таким, що підлягає зміні в цій частині у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини усіх доходів і такий висновок вважає необґрунтованим і безпідставним. Вказує, що судом першої інстанції невраховані істотні обставини, які ним зазначались у відзиві з посиланням на письмові докази, зокрема не враховано судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів те, що: з часу розірвання їхнього з Позивачкою шлюбу він сплачував і продовжує сплачувати по теперішній час їй аліменти на утримання їхньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; до досягнення дочкою повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) він сплачував аліменти в розмірі 1/4 частки всіх доходів, згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2013 по справі №463/1033/13. Аліменти сплачувались регулярно, заборгованості не було, що підтверджується довідками про його доходи за останні 4 роки; після досягнення дочкою повноліття він продовжує по теперішній час добровільно сплачувати Позивачці аліменти на утримання спільної дочки, відповідно до статей 187 ч.1 та 199 ч.1 Сімейного кодексу України, що підтверджується довідкою про доходи за 2020 рік. Таким чином, він в повній мірі виконує обов`язок батька щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України. Зазначає, що сума аліментів, яка сплачувалась ним до досягнення дочкою повноліття була цілком достатньою і для забезпечення нормального її проживання, і для додаткових витрат, а також для відкладення заощаджень на навчання. Звертає увагу, що на час досягнення повноліття їхня спільна дочка має достатньо забезпечене матеріальне становище завдяки отриманому банківському вкладу на суму 2999,79 доларів США (близько 81 000 гривень). Вважає, що цих коштів цілком достатньо для оплати усього курсу навчання та частково на проживання. Адже позивачем вказано, що вартість навчання становить 55680,00 грн. Вважає, що судом першої інстанції не враховано те, що на його утриманні перебувають неповнолітня донька ОСОБА_4 , 2017 р.н. та дружина ОСОБА_5 , 1983 р.н. Дружина не працює у зв`язку з тим, що виховує дитину, яка за медичними показами потребує домашнього догляду, що підтверджується Довідкою про потребу дитини у домашньому догляді. Також зазначає, що відповідно до положень статей 172, 202 Сімейного кодексу України він утримує свою непрацездатну матір, ОСОБА_6 , 1954 р.н., яка є інвалідом 2 групи, потребує постійного медикаментозного лікування, а дохід має лише в розмірі мінімальної пенсії – 2217,29 грн. Крім того, вказує, що він допомагає дружині утримувати її непрацездатну матір, інваліда 3 групи, на що він витрачає близько 5% щомісячного доходу. Отже, на виконання своїх обов`язків щодо утримання дружини, неповнолітньої дочки від другого шлюбу, батьків, на забезпечення місця проживання та на сплату аліментів на їхню спільну з позивачкою повнолітню дочку, він загалом витрачає 82% свого щомісячного доходу. Для забезпечення свого власного проживання в нього залишається лише 18% від щомісячного доходу. Враховуючи вище наведене, вважає, що, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, зокрема статей 181,182, 184 СК України, залишаючи поза увагою матеріальний стан платника аліментів та те, що він за своїм фінансово-матеріальним становище не може сплачувати Позивачці аліменти на утримання повнолітньої дочки у визначеному судом першої інстанції розмірі. Також суд першої інстанції не врахував достатньо забезпеченого матеріального стану їхньої спільної дочки, який був створений ним заздалегідь. Адже у день повноліття дочка отримала банківський вклад на суму близько 81 000 грн. Окрім того зазначає, що він сплачує і готовий продовжити сплачувати аліменти на утримання їхньої спільної повнолітньої дочки поки вона буде навчатися, але в розумному розмірі, зважаючи на його можливості. 
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, заперечення на відзив, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 76, ст.ст. 81, 89, ч.1 ст. 141, п.2 ст. 147, ст. 263 ЦПК України, ч.2 ст. 141, ч.1 ст. 185, ст.ст. 180,199, 200 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2016 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 129 Конституції України, та задовольняючи частково позов, виходив з того, що відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 липня 2013 року у цивільній справі №2/463/1175/13, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження дитини, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно довідки №273/2020 від 18.03.2020р., виданої НУ «Львівська Політехніка», донька позивача та відповідача,  ОСОБА_3 , є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту права, психології та інноваційної освіти. Строк закінчення навчання – червень 2023 року. За договором №121-16 від 25.07.2019р. про надання освітніх послуг загальна вартість навчання становить 55 680 (п`ятдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят) гривень 00 коп. Суд встановив, що позивач просить стягнути з відповідача на її, позивача, користь суму додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 5 400 грн. Суд зазначив, що позивачем до позовної заяви не долучено належних та достатніх доказів на обґрунтування стягнення суми додаткових витрат на дитину, яку вона зазначає, не надано таких доказів і в ході судового розгляду справи. Суд встановив, що відповідачем до матеріалів справи долучено копію квитанції від 19 грудня 2016 року, згідно якої відповідачем як законним представником ОСОБА_3 здійснено залучення депозиту згідно з договором №21220 від 16.12.2016р., загальна сума становить 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США. 11.03.2020р. відповідач здійснив поповнення вищевказаного депозиту на суму 200 (двісті) доларів США. Суд при визначенні розміру аліментів врахував розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений законом станом на час розгляду справи, потребу дочки сторін в матеріальній допомозі, матеріальне становище відповідача, а також інші обставини, які мають значення для справи, зокрема, часткове визнання відповідачем позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції лише частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, обставини, які суд вважав встановленими, теж, лише частково доведені, а тому рішення суду підлягає зміні.
       12.03.2020 ОСОБА_2 звернулася в суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просила: 
?стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 30 % з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання;
?стягнути з відповідача на її користь суму додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 5400 грн.;
?допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 
       Позов обґрунтовувала тим, що 16.07.2013р. рішенням Галицького районного суду м.Львова шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від спільного шлюбу вони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , яка на даний час навчається на першому курсі Інституту права, психології та інноваційної освіти Національного університету «Львівська Політехніка» на денній формі навчання та на контрактній основі, що підтверджується договором про надання освітніх послуг, довідкою, студентським квитком. Загальна вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 55 680 грн., з яких вартість першого курсу навчання за 2019 – 2020 роки становить 12 000 грн. Станом на день подання позову, на навчання доньки нею, позивачем, понесено витрати в сумі 10 800 грн., з яких 6 000 грн. – за перший семестр, 4 800 грн. частина за перший другий семестр першого курсу навчання. Донька проживає з нею та перебуває на її триманні. Для створення нормальних умов для проживання дитини вона вимушена винаймати житло. Вказує, що вона не в змозі самостійно утримувати спільну з відповідачем доньку, оскільки в неї на утриманні є ще інша дитина ОСОБА_7 . Зазначає, що за її рахунок доньці придбано книжки для навчання, канцелярію. Також вона намагається забезпечити доньку одягом, лікуванням та всім необхідним для життя та її подальшого розвитку. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі в її вихованні не бере, не вживає жодних заходів, які б слугували її розвитку та оздоровленню, а тому просить позов задоволити.
Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Крім цього, в абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року  "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріальної закону та її тлумачень колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги частково підставними.
Так, як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, – сторони є матір`ю (позивач) та батьком (відповідач) – ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час, досягла 18 років (копія паспорта, копія свідоцтва про народження (а.с.8, 11).
Крім цього, донька сторін є студенткою денної форми навчання Інституту права, психології та інноваційної освіти НУ «Львівська політехніка та закінчує навчання в червні 2023 року (Довідка НУ «Львівська політехніка» №273/2020 від 12.03.2020 року (а.с.13).
Згідно договору №121-16 від 25.07.2019р. про надання освітніх послуг загальна вартість навчання становить 55680грн. (а.с. 14).
З квитанції №9 від 07.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_8 було оплачено 6000грн. за навчання за перший курс перший семестр в НУ «Львівська політехніка» (а.с.16).
Крім цього, згідно квитанції №40 від 19.03.2020 року ОСОБА_2 було оплачено 4800 грн. за навчання ОСОБА_9 у НУ «Львівська політехніка» (а.с. 17).
Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідач працює в Центрі підвищення кваліфікації Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного на посаді заступника начальника центру та його заробітна плата складала у період з січня 2020 року по червень 2020 року 27194,01 грн. в місяць, з яких 6642,40 грн. сплачені аліменти (а.с. 42).
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що до досягнення дочкою повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відповідач сплачував аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх його доходів, згідно рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.10.2013 по справі №463/1033/13, що підтверджується довідками про його доходи за останні 4 роки. Після досягнення дочкою повноліття відповідач продовжував добровільно сплачувати позивачці аліменти на утримання спільної дочки, що підтверджується довідкою про його доходи за 2020 рік, на що посилається відповідач у своїх доводах та чого позивачка не заперечувала (а.с.38-42).
Крім цього, стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Із матеріалів справи, також, вбачається, що 03.10.2015 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ). (а.с. 43).
ІНФОРМАЦІЯ_3 від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 (а.с. 44).
Крім цього, дружина відповідача – ОСОБА_5 не працює у зв`язку з тим, що виховує дитину, яка за медичними показами потребує домашнього догляду, що підтверджується Довідкою про потребу дитини у домашньому догляді №44 від 26.03.2020 року (а.с. 49).
З довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради Романівського старостинського округу №355 від 02.06.2020 року вбачається, що дружина відповідача ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_4 проживає у с. Романові Перемишлянського району Львівської області у своєї матері, ОСОБА_12 , 1961 р.н., оскільки зобов`язана доглядати за непрацездатною матір`ю-інвалідом 3 групи (а.с. 50).
Також, на утриманні відповідача знаходиться його непрацездатна матір, ОСОБА_6 , 1954 р.н., яка є інвалідом 2 групи, потребує постійного медикаментозного лікування, дохід має лише в розмірі мінімальної пенсії – 2217.29 грн. (а.с. 68-70).
Відповідач витрачає на утримання матері 10% від свого щомісячного доходу, що підтверджується платіжними дорученнями про переказ ним коштів на рахунок матері (а.с. 71-84).
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що згідно Договору про сплату аліментів на утримання дитини та на утримання одного з подружжя від 10.06.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 зобов`язаний щомісячно сплачувати дружині ОСОБА_5 суму аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 25% від свого щомісячного доходу та суму аліментів на утримання дружини у розмірі 15% від свого щомісячного доходу (а.с. 51-52).
Також, відповідач вказує на те, що він допомагає дружині утримувати її непрацездатну матір, інваліда 3 групи, на що витрачає близько 5% щомісячного доходу чого теж позивачкою не спростовано.
Крім цього, відповідач проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої є громадянин України ОСОБА_13 . На оплату оренди квартири та комунальних послуг затрачає близько 18% свого щомісячного доходу (4600 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями про переказ ним коштів на рахунок власника квартири та квитанціями про оплату комунальних послуг (а.с. 85-112, 124-125).
Доводи ж відповідача про те, що на ім`я спільної дочки, було відкрито банківський депозитний вклад з умовою зняття коштів особисто дочкою після досягнення нею повнолітнього віку та такий вклад було відкрито в « ОСОБА_14 », ним спільно з позивачкою, що підтверджується Договором банківського вкладу №21220 від 16.12.2016, квитанцією №512508 від 19.12.2016 на суму 2500 доларів США, квитанцією №474765 від 11.03.2020 на суму 200 доларів США, таким чином дочка має достатньо забезпечене матеріальне становище завдяки отриманому банківському вкладу на суму 2990.79 доларів США, колегія суддів не бере до уваги, адже згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи – Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_15 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, затверджено мирову угоду, згідно якої «Відповідач ОСОБА_1 відшкодовує позивачу ОСОБА_2 кошти двома частинами. Одну частину в розмірі 2 100 (дві тисячі сто) доларів США передає готівкою. Другу частину, в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США перераховує на банківський депозитний рахунок, який відкритий позивачем у АТ «Укрексімбанк» на ім`я спільної дочки ОСОБА_3 , 2002 р.н., доступ до якого буде відкрито лише дочці у день досягнення нею 18-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )». Відтак, слід вважати, що вказані кошти є компенсацією частки спільного майна колишнього подружжя сторін у даній справі, а не передачею особистих коштів доньці.
Також, слід вказати і про те, що після постановлення оскаржуваного рішення, рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27.11.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду, тобто з 20.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 червня 2020 року до 27 березня 2023 року, тобто до досягнення дитиною ОСОБА_4 шестирічного віку.
Також, після постановлення оскаржуваного рішення у відповідача народилася друга дитина від іншого шлюбу ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Враховуючи вказане, а саме те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги дочці матір`ю у матеріалах справи відсутні; те, що донька сторін дійсно продовжує навчання та дійсно потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги чого сторонами не оспорювалось; доходи відповідача, що підтверджені відповідною довідкою, яка, також, стверджує про можливість відповідачем надавати матеріальну допомогу, чого він і сам не заперечив; відсутність даних про доходи матері (позивачки), а також відсутність даних про те, що така є непрацюючою особою; те, що відповідач не заперечив щодо стягнення аліментів з нього на користь дочки у розмірі 1/10 частки від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи; прожитковий мінімум на дорослу особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» складав з 01.01.2020 року 2027 грн.на місяць та до кінця року збільшився до 2189 грн. на місяць; те, що на утриманні відповідача знаходиться його дружина та двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу; те, що відповідач не має власного житла та проживає на орендованій квартирі, що потребує додаткових витрат; те, що на утриманні відповідача знаходиться його непрацездатна мати; те що донька сторін є повнолітньою та вправі самостійно розпоряджатися матеріальною допомогою, що є предметом спору,– колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення та розмір аліментів, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням як і вказаний позивачкою розмір аліментів слід вважати надмірним та завищеним (27194,01 грн. / 3 = 9064,67 грн. в місяць) та рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчанняслід змінити. 
При цьому, слід, також, вказати і про те, що дохід відповідача в 2020 році становив щомісячно 27194,01 грн. Тобто 1/10 частка від його доходу буде становити 2719,4 грн., що перевищує прожитковий мінімум на дорослу особу у 2020 році. 
Також, вказана щомісячна сума покриватиме навчання дочки сторін (55680/4 роки (48 місяців) = 1160 грн. в місяць) та решта коштів залишатиметься їй на звичні потреби (проїзд до місця навчання, придбання навчальної літератури, харчування та ін.). 
Крім цього, аліменти слід стягувати безпосередньо на користь доньки сторін, оскільки, зважаючи на її вік, вона вправі та взмозі такими самостійно розпоряджатися. 
Тому, слід стягувати з відповідача на користь доньки ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно починаючи з 24.03.2020 року і до досягнення нею 23 річного віку і/або завершення навчання, залежно яка подія настане швидше. В задоволенні решти позову в цій частині вимог слід відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць також слід допустити до негайного виконання.
В решті рішення слід залишити без змін.
Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, виклавши резолютивну частину рішення в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчанняв згаданій редакції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
       Рішення Франківського районного суду м. Львова від 30 липня 2020 року в частині вирішення вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання – змінити, виклавши резолютивну рішення в такій редакції:
«Позов ОСОБА_2  до  ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання – задовольнити частково.
       Стягувати з  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ), аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно починаючи з 24.03.2020 року і до досягнення нею 23 річного віку і/або завершення навчання, залежно яка подія настане швидше.
В задоволенні решти позову – відмовити.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання»
В решті рішення суду – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.
        Головуючий :                  Я.А. Левик

       Судді:                  Ю.Р. Мікуш

                                                                                        Р.В. Савуляк