ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року 
м. Київ
справа № 540/2496/19
адміністративне провадження № К/9901/10641/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів Желєзного І.В., Стародуба О.П.,

розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 (головуючий суддя Василяка Д.К.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 (колегія суддів у складі головуючого судді Градовського Ю.М., суддів                 Крусяна А.В., Яковлєва О.В.)
у справі №540/2496/19 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила суд:
- визнати дії по відмові ГУПФ України в Херсонській області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  протиправними;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
2. Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 25.01.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017, позов задоволено частково:
визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років у не встановлений Закону України "Про пенсійне забезпечення" спосіб;
зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугою років на підставі п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням висновків суду.
3. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила змінити оскаржувані судові рішення та задовольнити позов повністю.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.12.2017 позивач звернулась із заявою до Каланчацького відділу Скадовського ОУПФУ в Херсонській області про призначення пенсії за вислугу років. До вказаної заяви ОСОБА_1 було серед іншого надано трудову книжку та довідки, що підтверджують спеціальний стаж.
5. За результатом розгляду зазначеної заяви, Скадовським ОУПФУ в Херсонській області прийнято рішення від 29.01.2018 за №7 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з підстав відсутності необхідного стажу. Зазначене рішення позивачем не оскаржено.
6. У жовтні 2019 року позивач повторно звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Херсонській області про призначення їй пенсії за вислугу років до п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
7. Пенсійний орган своїм листом-відповіддю від 11.11.2019 №760/Л-99-1 повідомив ОСОБА_1 , що рішенням УПФ від 29.01.2018 №7 їй вже відмовлено в призначені пенсії за вислугу років.
8. Розцінюючи зазначену відповідь як відмову у призначені пенсії за віком, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
9. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відмовивши ОСОБА_1 в розгляді її заяви по суті пенсійний орган допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
10. Суд апеляційної інстанції окремо зазначив, що ОСОБА_1 при зверненні із заявою про призначення пенсії у жовтні 2019 року до пенсійного органу не надала документи на підтвердження наявності трудового стажу у період з 03.01.2018 по 15.10.2019, а тому пенсійний орган не може призначити позивачу пенсію без зазначених документів.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
11. Позивач у своїй касаційній скарзі наголошує, що обраний судами спосіб захисту її порушеного права насправді не є дієвим. На думку ОСОБА_1 відповідач повторно відмовить їй у призначенні пенсії, оскільки не визнає сам факт наявності у неї відповідного права. Просить суд з цих підстав позов задовольнити повністю.
12. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу наголошує, що позивач у 2019 році не зверталась за призначенням пенсії, а лише зверталась за відповідними роз`ясненнями, що виключало можливість розгляду питання про призначення їй пенсії за таким зверненням.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
13. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходить з наступного.
14. Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема:
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.
15. Працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення, в яких спеціальний стаж роботи на 01.04.2015 - 25 років або на 01.01.2016 - 25 років 6 місяців, мають право на призначення пенсії за вислугу років при зверненні в будь-який час незалежно від віку.
16. Таким чином, позивачу на момент останнього звернення пенсія за вислугою років могла бути призначена за наявності спеціального стажу роботи не менше 27 років 6 місяців.
17. Суди встановили, що спеціальний стаж позивача станом на час виникнення спірних правовідносин складав 28 років і 5 місяців, а саме:
з 01.07.1984 по 13.08.1984  (2 місяці) - вихователем дитячого садку будівельно-монтажного управління № 24 тресту «Херсон водбуд»;
з 01.08.1985 по 17.05.1999 (13 років 9 місяців 17 днів) - вихователем дитячого садка БМУ - № 4, ясла - садка № 2 «Казка»;
з 28.04.2005 по 31.12.2015 (10 років 8 місяців 04 дні) - вихователем Каланчацького ясла - садка № 1 «Сонечко»;
з 04.01.2016 по 22.12.2017 (1 рік 11 місяців 18 днів) - вихователем Каланчацького ясла-садка № 1 «Сонечко»;
з 03.01.2018 по 15.10.2019 (1 рік 9 місяців 12 днів) - вихователем Каланчацького ясла-садка № 1 «Сонечко».
19. Відповідач жодним чином наявність у позивача відповідного стажу не заперечував.
20. Також суди встановили, що позивач звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Херсонській області від 23.10.2019, в якій наполягаючи на наявності у неї стажу роботи в освітніх закладах необхідного для призначення відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", просила відповідача призначити їй пенсію.
21. Відповідач протягом розгляду справи наполягав, що зазначене звернення не було розцінене пенсійним органом як заява про призначення пенсії через невідповідність її форми вимогам закону. Суди правомірно визнали такі посилання УПФ помилковими, оскільки зміст зазначеної заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника.
22. При цьому, суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що при зверненні із заявою про призначення пенсії у жовтні 2019 року позивач до пенсійного органу не надала документи на підтвердження наявності трудового стажу у період з 03.01.2018 по 15.10.2019, а тому наразі відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію. Цей недолік слід усунути під час повторного розгляду заяви позивача.
23. Аргументи позивача про той факт, що на її думку відповідач на виконання постанови у цій справі знову відмовить їй у призначенні пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на те, що неможливо достовірно знати, яке рішення буде прийнято відповідачем після повторного розгляду її заяви. 
24. У той же час, колегія суддів вважає за необхідне додатково звернути увагу відповідача на висновки судів у цій справі, а саме на наявність у позивача станом на жовтень 2019 року необхідного стажу для призначення пенсії відповідно пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
25.          Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій.
26. Відповідно до статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
27. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2020 у справі №540/2496/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб