П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/5977/20	
                                                                                                                  
                                                                                                                                 Головуючий в І інстанції: Свида Л.І.
                                                                                        Дата та місце ухвалення рішення: 03.11.2020 р. м. Одеса
          
                  П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                                 судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                   судді – Стас Л.В.
                                                                   судді – Турецької І.О.

                                               за участю секретаря – Коваль Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада               2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по    01.03.2018 року, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року із обчисленням індексу споживчих цін для проведення індексації (базового місяця для нарахування індексації) починаючи з січня 2008 року. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з                 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, та порушення норм матеріального права.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в яких останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
З матеріалів справи вбачається, що наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.11.2011 року № 536 позивача було призначено на посаду заступника начальника відділу оборонного планування та згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2011 року № 289 з 28.11.2011 року позивач приступив до виконання службових обов`язків. 
Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.07.2014 року № 392 позивача призначено на посаду начальника відділу оборонного планування - заступника начальника штабу та згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2014 року № 134 з 18.07.2014 року позивач справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. 
У зв`язку із призначенням позивача на посаду начальника відділу оборонного планування - заступника начальника штабу та збільшенням розміру грошового забезпечення позивача у зв`язку із призначенням на цю посаду, відповідачем в якості базового місяця для нарахування індексації застосовано базовий місяць - липень 2014 року. 
Згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , Військовою частиною НОМЕР_1 за період з січня 2016 року по лютий 2018 року здійснено нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, при цьому, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2016 року.
З урахуванням визначення базового місяця для розрахунку індексації - січень 2016 року, згідно наведеної довідки Військової частини НОМЕР_1 , індексація грошового забезпечення позивача з січня по травень 2016 року склала - 0 грн.
Також, у відповідності до цієї ж довідки, Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по лютий 2018 року у загальному розмірі 4503,23 грн., враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2016 року.
Однак, виплата наведеної суми індексації грошового забезпечення відповідачем не здійснена.
Наказом начальника Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.06.2020 року                  № 151 позивача звільнено у запас та згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 з 06.08.2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Не погоджується з діями відповідача щодо визначення січня 2016 року в якості базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно (01.03.2018 року), замість - січня 2008 року, а також з бездіяльністю відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.  
Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по  28.02.2018 року.
При цьому, посилаючись на те, що у період проходження служби з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року підвищення посадового окладу позивача за посадою відбулось у січні 2008 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватись наростаючим підсумком за цей період.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що місяць березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року, а тому, позовні вимоги про нарахування індексації за 01.03.2018 року не підлягають задоволенню.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на викладене. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 2 частини 4 статті 9 вказаного Закону встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього ж Закону до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»                         від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ст. 9 Закону).
Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078 у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
В контексті наведеного колегія суддів зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Згідно наявної в матеріалах справи довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , Військовою частиною НОМЕР_1 за період з січня 2016 року по лютий 2018 року здійснено нарахування позивачу індексації грошового забезпечення, при цьому, враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2016 року.
З урахуванням визначення базового місяця для розрахунку індексації - січень 2016 року, згідно наведеної довідки Військової частини НОМЕР_1 , індексація грошового забезпечення позивача з січня по травень 2016 року склала - 0 грн.
Також, у відповідності до цієї ж довідки, Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по лютий 2018 року у загальному розмірі 4503,23 грн., враховуючи базовий місяць для розрахунку індексації - січень 2016 року.
Однак, виплата наведеної суми індексації грошового забезпечення відповідачем не здійснена.
Відповідачем вказаний факт не заперечується. 
Позивач у даній справі, згідно змісту заявленого позову, не погоджується з діями відповідача щодо визначення січня 2016 року в якості базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно (01.03.2018 року), замість - січня 2008 року, а також з бездіяльністю відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за вказаний період з урахуванням базового місяця - січень 2008 року. 
Як у відзиві на позовну заяву, так і поданій апеляційній скарзі, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо не проведення виплати позивачу індексації грошового забезпечення у вказаний період, відповідач посилається на те, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 - лютий 2018 р.р. у Міноборони не було. При цьому, відповідач посилається на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, зокрема,              від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2.
Також, у відзиві на позовну заяву та поданій апеляційній скарзі в обґрунтування правомірності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року - з січня 2016 року відповідач посилається на положення п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 та підвищення у січні 2016 року розміру премії позивача у складі його грошового забезпечення.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо правомірності не проведення виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з огляду на відсутність у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення, колегія суддів виходить з наступного. 
Так, згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»                    від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Тобто, частина 6 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.
Також, колегія суддів зазначає, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.
До того ж, відповідачем не надано жодних доказів в підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується відповідач, коштів на індексацію грошового забезпечення, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки відповідача для виплати індексації військовослужбовцям у вказаний період. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що ним протягом 2016-2018 рр. надсилались відповідні заявки до вищестоящого органу стосовно потреби на виділення додаткових коштів для виплати військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.
Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2, оскільки відповідно до п. 14 Порядку № 1078 роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики. Крім того, слід зазначити, що вказані роз`яснення не є нормативно-правовим актом.
Надаючи оцінку діям відповідача щодо застосування при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року базового місяця січень 2016 року та як наслідок не виплати позивачу індексації, колегія суддів виходить з наступного. 
Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078(далі - Порядок № 1078), у редакції Постанови № 1013 від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, починаючи з 01.12.2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.
Поряд із цим, колегія суддів зазначає, що відповідні зміни до Порядку № 1078 були внесені постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013).
Пунктом першим вказаної Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 року посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.
При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто, Постановою № 1013 були підвищені оклади майже в усіх галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1- 3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.
Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто, з 01.12.2015 року посадові оклади військовослужбовців не змінилися.
Що стосується доводів відзиву на позову заяву та апеляційної скарги відповідача щодо правомірності обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року - з січня 2016 року з огляду на положення п. 3 Постанови № 1013, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, згідно п. 3 Постанови від 09.12.2015 року № 1013 Кабінетом Міністрів України постановлено: Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, згідно п. 5 Порядку № 1078 в редакції вказаної Постанови № 1013 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Проте, відповідачем в ході розгляду справи не надано жодного доказу щодо підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займав позивач, у грудні 2015 року.
Навпаки, з наданої на вимогу суду апеляційної інстанції архівної довідки про нараховане позивачу грошове забезпечення з грудня 2007 року по грудень 2016 року вбачається, що у грудні 2015 року та протягом усього 2015 року посадовий оклад позивача не змінювався та складав 1591 грн.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та поданій апеляційній скарзі, як на підставу для застосування січня 2016 року в якості базового для подальшого розрахунку індексації, на підвищення у січні 2016 року розміру премії позивача у складі його грошового забезпечення колегія суддів вважає безпідставними, оскільки пунктом 5 Порядку № 1078, в редакції за вказаний період, прямо передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, а дії відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача у вказаний період місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року є протиправними. 
Таким чином, оскільки індексація грошового забезпечення позивачу не була проведена у встановлений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» строк, що є порушенням прав позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач підлягає зобов`язанню нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 825/874/17, від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, від 19 липня 2019 року у справі № 240/4911/18, від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17, від 16 вересня 2020 року № 815/2590/18.
Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що місяць березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивача, та відповідно і інших складових грошового забезпечення, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється позивачем, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня             2018 року, а тому, позовні вимоги про нарахування індексації за 01.03.2018 року не підлягають задоволенню.
Разом з цим, вирішуючи справу та зобов`язуючи Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року, судом першої інстанції помилково не з`ясовано, який базовий місяць при нарахуванні індексації позивачу був застосований відповідачем до встановлення базового місяця - січень 2016 року, не перевірено правомірність дій відповідача щодо застосування такого базового місяця з урахуванням вимог чинного законодавства на час встановлення цього місяця в якості базового.
В свою чергу, судом апеляційної інстанції витребувано, зокрема, інформацію стосовно того, який до січня 2016 року базовий місяць для розрахунку індексації ОСОБА_1 був визначений Військовою частиною НОМЕР_1 , підстави встановлення такого базового місяця індексації.
З урахуванням витребуваної судом апеляційної інстанції інформації, колегією суддів встановлено, що до застосування січня 2016 року в якості базового місяця для нарахування індексації відповідачем застосовувався базовий місяць - липень 2014 року у зв`язку із призначенням позивача на посаду начальника відділу оборонного планування - заступника начальника штабу та збільшенням розміру грошового забезпечення позивача у зв`язку із призначенням на цю посаду.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.11.2011 року № 536 позивача було призначено на посаду заступника начальника відділу оборонного планування та згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2011 року № 289 з 28.11.2011 року позивач приступив до виконання службових обов`язків. 
Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.07.2014 року № 392 позивача призначено на посаду начальника відділу оборонного планування - заступника начальника штабу та згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.07.2014 року № 134 з 18.07.2014 року позивач справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. 
При цьому, у зв`язку з призначенням позивача на посаду начальника відділу оборонного планування - заступника начальника штабу, у позивача збільшився розмір посадового окладу та відповідно такі постійні складові грошового забезпечення, як надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби.
Згідно п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (в редакція до внесення змін згідно Постанови від 09.12.2015 року № 1013 та відповідно в редакції на час встановлення базового місяця для розрахунку індексації - липень 2014 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Таким чином, згідно Порядку № 1078, у наведеній редакції, базовим місяцем при розрахунку індексу споживчих цін вважався місяць, у якому відбувається підвищення заробітної плати працівника за рахунок збільшення її постійних складових.
Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2019 року у справі № 825/1832/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 825/565/17, у яких Верховним Судом вказано, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Крім того, відповідно до вимог п. 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (в редакції на час призначення позивача на посаду начальника відділу оборонного планування - заступника начальника штабу у липні 2014 року), для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
За таких обставин, дії відповідача щодо визначення липня 2014 року в якості базового місяця під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації позивача є цілком правомірними та такими, що відповідають п.п. 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078                             від 17.07.2003 року, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, а тому, підстави для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації за період з січня 2016 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місця - січень 2008 року відсутні. 
Зазначені обставини та вимоги п.п. 5, 10-2 Порядку № 1078 помилково не були враховані судом першої інстанції при вирішенні справи, внаслідок чого, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про необхідність проведення нарахування індексації позивача з січня 2016 року по лютий 2018 року, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року.
Вирішуючи справу, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не оспорюється встановлений базовий місяць для розрахунку індексації - липень 2014 року та позивач погоджується з такими діями відповідача, що підтверджується поданими під час апеляційного розгляду справи письмовими поясненнями.
В свою чергу, норми та положення Порядку № 1078, у редакції Постанови № 1013                      від 09.12.2015 року, яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, на які посилається позивач та суд першої інстанції, не були чинні на час встановлення базового місяця для розрахунку індексації - липень 2014 року, а тому, не можуть бути підставою для перегляду цього базового місяця та відповідно застосування в якості базового місяця - січня 2008 року.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що базовий місяць, встановлений відповідно до норм, що діяли до внесення змін до Порядку № 1078 (тобто до 15.12.2015 року), перегляд не підлягає. 
За встановлених у справі обставин, враховуючи допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, а також з огляду на протиправність дій відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача у вказаний період місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року, колегія суддів, з урахуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року із зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року враховуючи базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - липень                     2014 року.
Таким чином, враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення вимог позивача. 
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2016 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2016 року.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий              2018 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року враховуючи базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - липень 2014 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 21.05.2021 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Л.В. Стас  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька