ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року	Львів	Справа № 140/16624/20 пров. № А/857/5051/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» на рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 05 лютого 2021 року (ухвалене головуючим – суддею Ксензюк А.Я. у м. Луцьк) у справі № 140/16624/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Товариство з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» про стягнення податкового боргу,

                                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про стягнення податкового боргу в сумі 148410 грн 42 коп.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що відповідач є платником загальнодержавних та місцевих податків і зборів, однак всупереч вимогам ст. 36 Податкового кодексу України (далі - ПК України) не виконує свого обов`язку щодо своєчасності та повноти сплати податків та зборів в порядку і строки, визначені цим Кодексом, в зв`язку з чим у відповідача виник податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 148410 грн 42 коп. Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до повного погашення податкового боргу відповідачем.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто з рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» у банках, що обслуговують такого платника податків, в дохід Державного бюджету України податковий борг у загальному розмірі 148410 грн 42 коп.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем відповідно до ст. 59 ПК України відповідачу була надіслана податкова вимога форми «Ю» від 16.06.2020 № 2107-10, однак залишилась без належного реагування. Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано. Згідно з пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
З врахуванням наведеного вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу в загальному розмір 148410 грн 42 коп. з рахунків ТзОВ «М.Ж.К.» підлягають до задоволення.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що у зв`язку з набранням чинності Закону України від 04.12.2020 № 1072-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вони звернулися із заявою до податкового органу щодо: наміру прийняти участь у процедурі, передбаченій п. 2-3 підрозділу 10 ХХ ПК України; списання штрафних санкцій і пені, що обліковувалися станом на 01.11.2020 і залишилися несплаченими на дату повної сплати суми податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування, розстрочення, відстроченням), що виник станом на 01.11.2020, а також вивести з обліку «довідково» нараховані штрафні санкції, що обліковувалися станом на 01.11.2020; не застосовування та не нараховування штрафних санкцій і пені, що підлягають застосуванню та нарахуванню у зв`язку зі сплатою такого податкового боргу, а нараховані відкоригувати до нульових показників. Таким чином вважають, що законодавець передбачив вирішення питання щодо стягнення штрафних санкцій та пені у інший спосіб.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ТзОВ «М.Ж.К.» з 20.02.1992 зареєстроване як юридична особа та перебуває з 20.02.1995 на обліку в ГУ ДПС у Волинській області (а.с.4-7), має відкриті рахунки в банківських установах (а.с.8).
Судом встановлено, що станом на 30.11.2020 за відповідачем рахується податковий борг по податку на додану вартість на суму 153345 грн 17 коп., станом на 30.10.2020 податковий борг становив 148410 грн 42 коп., що підтверджується довідкою про наявність боргу по платежах до бюджету, розрахунком сум податкового боргу та зворотнім боком облікової картки платника податків (а.с. 8-9, 22-29).
Податковий борг по податку на додану вартість виник за рахунок несплати відповідачем самостійно визначених грошових зобов`язань у податкових деклараціях: від 20.05.2020 № 9111172959 в сумі 94340 грн 00 коп., від 19.06.2020 № 9140410327 в сумі 108764 грн 00 коп., від 19.07.2020 № 9171333414 в сумі 16122 грн 00 коп., від 20.08.2020 № 9206512397 в сумі 102030 грн 00 коп., від 21.09.2020 № 9238087177 в сумі 80, 00 грн, від 20.10.2020 № 9271128879 в сумі 3290 грн 00 коп. (а.с. 10-17), а також внаслідок несплати відповідачем грошових зобов`язань та штрафних санкцій донарахованих згідно із податковими повідомленнями-рішеннями: від 12.05.2020 № 0053485504 в сумі 17052 грн 37 коп., від 13.07.2020 № 0067115504 в сумі 12201 грн 85 коп., від 13.07.2020 № 0067125504 в сумі 80243 грн 96 коп. (а.с. 18-21).
Крім цього, відповідачу відповідно до ст. 129 ПК України нараховано пеню в розмірі 276 грн 25 коп.
Загальна заборгованість відповідача по податку на додану вартість, з урахуванням передплати в сумі 78669 грн 33 коп. та часткової сплати в сумі 207556 грн 00 коп, становить 148410 грн 42 коп.
Доказів оскарження відповідачем вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному чи судовому порядку суду не надано.
Позивачем в установлені законом строки вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги, однак дані заходи не призвели до повного погашення податкового боргу відповідачем, в результаті чого позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами. 
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно п. 15.1. ст. 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно п. 59.1. ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, орган державної Податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до ст. 59 ПК України відповідачу була надіслана податкова вимога форми «Ю» від 16.06.2020 № 2107-10, однак залишилась без належного реагування. Доказів оскарження вказаної вимоги сторонами не надано.
Згідно п. 59.5. ст. 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до пунктів 95.1 - 95.3 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Судом встановлено, що загальна сума заборгованості, яка обліковується за відповідачем по узгодженим грошовим зобов`язанням, станом на момент розгляду справи складає 148410 грн 42 коп.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до пп. 20.1.34. п. 20.1. ст. 20 та пп. 95.3 ст. 95 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Таким чином, позивач є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за визначенням та сплатою платником податків, повноваження якого на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу прямо визначені законодавством України.
Відтак, звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини є правом контролюючих органів, а тому вимога позивача щодо стягнення з рахунків у банках обслуговуючих підприємство суми заборгованості в розмірі 148410 грн 42 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Щодо доводів апелянта про необхідність застосування Закону України від 04.12.2020 № 1072-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Закон № 1072) то колегія суддів зазначає наступне.
10.12.2020 року набрав чинності Закон № 1072.
Зокрема, Законом № 1072 підрозділ 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 2-3, яким передбачено, що у разі погашення у повному обсязі грошовими коштами платниками податків протягом шести місяців з дня набрання чинності Закону № 1072 суми податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування розстроченням/відстроченням), що виник станом на 01.11.2020, та за умови сплати поточних податкових зобов`язань у повному обсязі, штрафні санкції і пеня, що залишилися несплаченими на дату повної сплати такого податкового боргу, підлягають списанню у порядку, визначеному для списання безнадійного податкового боргу, за заявою платника податків.
Таким чином, зазначений пункт може бути застосований до платника податків у разі виконання наступного:
звернення платником податків до контролюючого органу за місцем обліку його податкового боргу із заявою в довільній формі про намір скористатись зазначеною нормою Закону № 1072 та зобов`язанням щодо сплати протягом шести місяців з дня набрання чинності Закону № 1072 поточних грошових зобов`язань у повному обсязі;
погашення основної частини податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування розстроченням/відстроченням) платником податків грошовими коштами;
це погашення здійснене протягом шести місяців з дня набрання чинності Закону № 1072 (тобто з 10.12.2020 до 09.06.2021 включно);
забезпечення платник податків своєчасної і у повному обсязі сплати поточних податкових зобов`язань із загальнодержавних та місцевих податків.
Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія заяви ТОВ «М.Ж.К.» до Головного управління ДПС у Волинській області щодо наміру скористатися п. 2-3 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Проте станом на 15.06.2021, докази погашення основної частини податкового боргу (без штрафних санкцій, пені, крім несплачених процентів за користування розстроченням/відстроченням) платником податків грошовими коштами відсутні. У зв`язку з чим суд зазначає, що станом на момент розгляду справи у позивача недостатньо підстав для списання штрафних санкцій і пені, що залишилися несплаченими на дату повної сплати такого податкового боргу.
Враховуючи те, що судом не встановлено обставин які б звільняли відповідача від сплати сум основного платежу податкового боргу, а також відсутність доказів повної сплати суми боргу на час розгляду справи, на підставі положень ст. 67 Конституції України суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «М.Ж.К.» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду  від 05 лютого 2021 року у справі № 140/16624/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 22 червня 2021 року