ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 р.	Справа № 440/7112/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С
представник відповідача Ткаченко Л.М.
представник третьої особи Корнєєв Є.В.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава по справі № 440/7112/20
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Державної служби України з безпеки на транспорті ,         Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область)      третя особа          Товариство з обмеженою відповідальінстю "АГРО-ТРАНС-МАГІСТР" 
          про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду  з позовом до Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область), в якому просив суд: 
- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №187384 від 03 листопада 2020 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року було залучено до участі у справі в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погодившись з  рішенням суду  першої інстанції, відповідачем, Державною службою України з безпеки на транспорті, подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   відповідач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що під час проведення рейдової перевірки інспекторами Укртрансбезпеки був перевірений транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM 385 (державний номерний знак НОМЕР_1 ), який належить позивачу та виявлено перевищення нормативних вагових параметрів, а саме навантаження на одиничну вісь транспортного засобу 12,12 т при допустимих 11 т, навантаження на здвоєну вісь - 19,94 т., при допустимих 16 т. Водій вказаного транспортного засобу зі змістом акту перевірки №239877 від 16 вересня 2020 року ознайомлений та надав пояснення, де підтвердив свій маршрут руху та перевізника ОСОБА_1 . Згідно пред`явленої товарно-транспортної накладної автомобільним перевізником, замовником, вантажоперевізником вказано різних осіб, а інших документів, в тому числі тимчасового реєстраційного талону, договору оренди, водієм не було надано та не подано на розгляд справи. Вважає правомірною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №187384 від 03 листопада 2020 року. 
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 заяву ТОВ «Агро-Транс-Магістр» про залучення третьої особи до участі у справі - задоволено.
Залучено Товариство з обмеженою відповідальінстю "АГРО-ТРАНС-МАГІСТР" (вул. Воскресенська, 36, м. Дніпро, 49000, код ЄДРПОУ 38600385) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, до участі у справі.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники відповідача та третьої особи, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального  та процесуального права, просили скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності осіб, які не прибули. 
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 /а.с.17/ ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки RENAULT моделі PREMIUM 385, державний номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску - 1997, дата реєстрації - 22 серпня 2019 року.
Згідно  Товарно-транспортної накладної № ПА0200301 від 16 вересня 2020 року /а.с.14/ автомобільний перевізник ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР», здійснювало перевезення вантажу (насіння соняшнику) на автомобілі марки РЕНО (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричепом 4852ПТ з пункту навантаження: Кіровоградська область, Бобринецький р-н, с.Витязівка, вул. Шкільна, 5, в пункт розвантаження: Кіровоградська область, м. Кропивницький, смт. Нове, вул. Мурманська, буд. 37-Г, водій - ОСОБА_2 посвідчення НОМЕР_3 .
На підставі направлення на рейдову перевірку Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області №009878 від 14 вересня 2020 року /а.с.38/ та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області у період з 12 вересня 2020 року по 18 вересня 2020 року, затвердженого 12 вересня 2020 року заступником начальника Управління Кукуленком О. /а.с.39/, головним спеціалістом ВОК та нагляду на вантажному транспорті Дудичем В.П. та старшим державним інспектором ВОК та нагляду на вантажному транспорті Зотовим Р. 16 вересня 2020 року о 02 год 21 хв проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_4 , та причіпу МАЗ 969740, державний номерний знак НОМЕР_5 .
За результатами перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено акт № 239877 від 16 травня 2020 року /а.с.35/, в якому зафіксовано, що 16 вересня 2020 року о 02 год 21 хв на ділянці дороги м-12 Стрий-Кіровоград-Знам`янка+724 км проведено перевірку транспортного засобу RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , та напівпричіпу МАЗ 969740, державний номерний знак НОМЕР_5 , водій - ОСОБА_2 (документ, що посвідчує особу водія - серії НОМЕР_3 від 25 червня 2011 року), ТТН №ПА02000301 від 16 вересня 2020 року. Під час перевірки виявлено порушення, за яке відповідальність передбачена абзацом 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Водій ОСОБА_2 у письмових поясненнях в акті перевірки зазначив, що «ознайомлений, перевізник ОСОБА_1 , їду з с. Витязівка до м. Кропивницького».
Повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт вих. №60833/33/24-20 від 19 жовтня 2020 року /а.с.36/, в якому зазначено дату, час та місце розгляду справи (у приміщенні Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області з 10:00 год до 12:00 03 листопада 2020 року), надіслано Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням №3600808037422 від 20 жовтня 2020 року та вручено адресату - 23 жовтня 2020 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №4032, фіскальним чеком від 20 жовтня 2020 року /а.с. 37/ та інформацією відстеження посилок із сайту Укрпошти /а.с.70/.
03 листопада 2020 року в.о. заступником начальника Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки - начальника ВДК за безпекою на транспорті у Полтавській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №187384 /а.с. 34/, якою до ОСОБА_1 на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34000,00 грн за допущення 16 вересня 2020 року на території Кіровоградської області перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу на транспортному засобі RENAULT, державний номерний знак НОМЕР_1 .
Примірник вказаної постанови разом із супровідним листом Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Полтавська область) №86615/33/24-20 від 05 листопада 2020 року /а.с.40/ надісланий ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням №3600808050780 та вручений адресату 09 листопада 2020 року, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень №4267, фіскальним чеком від 06 листопада 2020 року /а.с.41/ та інформацією відстеження посилок із сайту Укрпошти /а.с. 71/.
Не погодившись із прийняттям постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №187384 від 03 листопада 2020 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), відповідно до частини 2 статті 29 якого встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі по тексту - Положення № 103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Згідно п.п. 1 п. 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є: реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.
Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення № 103).
Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.
Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року №592 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно Додатку 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" вирішено погодитися з пропозицією Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.
Так, у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 3 березня 2020 року                    № 196-р передбачено утворення територіального органу Укртрансбезпеки - Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, внаслідок реорганізації шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Харківській області, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Сумській області.
Отже, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області, а також у подальшому Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, є територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, які уповноважені здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567), згідно з пунктами 3, 4 якого державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08 листопада 2006 року встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Згідно з пунктом 16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.
Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року № 2862- IV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими  актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом  Міністрів України.
Згідно з пункту 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними  дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (з наступними змінами та доповненнями) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один - з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування (надалі - Порядок).
Підпунктом 4 пункту 2 наведеного Порядку визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.  Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункти 3, 4, 6 Порядку).
За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення (пункт 18 Порядку).
Відповідно до пункту 12 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Згідно пункту 13 Порядку, під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Судом встановлено, що оскаржуваною постановою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф на підставі абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Так, відповідно до абзацу 16 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту); водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до частин першої та другої статті 2 наведного Закону  законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.
Згідно з частиною першою статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Відповідно до статті 34 зазначеного Закону  автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Частинами першою, другою та четвертою статті 48 вказаного Закону встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" від 14 жовтня 2014 року №363 /далі - Правила перевезення №363/ на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
Відповідно до пунктів 2.5 та 2.7 Правил перевезення №363 за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними, а в залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні). За цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.
Згідно з пунктом 27.1 Правил перевезення № 363 великовагові і великогабаритні вантажі при вантаженні, перевезенні та розвантаженні потребують не тільки додержання підвищеної обережності, застосування спеціальних пристроїв і кріплення, а також відповідних умов на маршруті перевезення і спеціальних узгоджень та дозволів.
Перевезення цієї категорії вантажів автомобільними транспортними засобами здійснюється з особливостями, встановленими Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30.
Відповідно до пунктів 2-4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 /далі - Правила № 30/, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р.           № 1306. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те що відповідальність, передбачену частиною першою статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", несуть автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення вантажів та на яких статтями 34 та 48 вказаного Закону покладено обов`язок щодо виконання вимог законодавства у сфері перевезення вантажів, в тому числі щодо перевезення вантажів з дотриманням габаритних та/або вагових обмежень.
Судовим розглядом встановлено, що за результатами перевірки Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено акт №239877 від 16 вересня 2020 року, в якому зафіксовано, що 16 вересня 2020 року транспортним засобом RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , з напівпричепом МАЗ 969740, державний номерний знак НОМЕР_5 , водій - ОСОБА_2 (документ, що посвідчує особу водія - серії НОМЕР_3 від 25 червня 2011 року), здійснюється перевезення вантажу згідно ТТН №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року.
Дослідивши товарно-транспортну накладну №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року /а.с. 14/, судом встановлено, що автомобільним перевізником вантажу (насіння соняшнику) є ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР».
Отже, саме ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР» здійснювало перевезення на автомобілі марки RENAULT PREMIUM, державний номерний знак НОМЕР_1 з пункту навантаження: Кіровоградська область, Бобринецький р-н, с.Витязівка, вул. Шкільна, 5 в пункт розвантаження: Кіровоградська область, м. Кропивницький, смт. Нове, вул. Мурманська, буд. 37-Г.
Таким чином, автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт" під час здійснення перевезень за маршрутами с.Витязівка-м. Кропивницький 16 вересня 2020 року є ТОВ «АГРО-ТРАНС-МАГІСТР», а не позивач, про що свідчить запис в товарно-транспортній накладній №ПА0200301 від 16 вересня 2020 року у графі "Автомобільний перевізник".
Суд зауважує, що посилання на зазначену товарно-транспортну накладну в акті проведення перевірки №239877 від 16 вересня 2020 року вказує на те, що така ТТН пред`являлася водієм під час перевірки та відповідачі мали можливість достеменно встановити особу автомобільного перевізника.
Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання відповідача на письмові пояснення водія ОСОБА_2 , оскільки такі пояснення спростовуються матеріалами перевірки та наявними в матеріалах справи документами.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у ході судового розгляду справи відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, всупереч вимогам частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови відносно позивача.
Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Керуючись принципом верховенства права, гарантованим статтею 8 Конституції України та статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд на підставі статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року по справі № 440/7112/20 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті  залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 по справі                       № 440/7112/20  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва   	
У зв`язку із перебуванням судді Мінаєвої О.М. у відпустці повний текст постанови складено  26.04.2021 року