Справа № 158/2733/20 	Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л. 	
Провадження № 22-ц/802/438/21  Категорія: 37 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
05 травня 2021 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Купара Ігоря Юрійовича на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 січня 2021 року,
                                      В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом.
Покликалась на те, що 25 грудня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода, у якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, скоїв наїзд на її дочку ОСОБА_3 , яка від отриманих травм померла на місці події.
Крім того, позивач вказувала, що 28 квітня 2020 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» зверталась в її інтересах до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - МТСБУ) із заявою про відшкодування понесених нею витрат на поховання потерпілої від ДТП ОСОБА_3 та виготовлення пам`ятника на загальну суму 45190 грн.
Однак 16 червня 2020 року суб`єкт звернення отримав лист - відповідь від МТСБУ про відмову у виплаті страхового відшкодування по причині ненадання належних письмових доказів на підтвердження зазначених витрат понесених ОСОБА_1 . 
За таких обставин позивач просила стягнути з відповідача МТСБУ на свою користь страхове відшкодування у розмірі 45190 грн.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 січня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 45190 грн. та в доход держави судовий збір в сумі 2102 грн.
Вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає та суперечить вимогам чинного законодавства, відповідач МТСБУ подав апеляційну скаргу у якій просив суд його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові і відшкодувати йому понесені судові витрати.
Скаргу мотивовано тим, що товарні чеки, надані позивачем на підтвердження факту понесення нею витрат на поховання потерпілої у ДТП ОСОБА_3 та виготовлення пам`ятника, не можна вважати допустимими доказами, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 є безпідставними.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Кульчицький О.С., вважаючи рішення суду обґрунтованим, прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи товарні чеки є розрахунковим документом та належними і допустимими письмовими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на поховання ОСОБА_3 та встановлення пам`ятника на загальну суму 45190 грн, а тому МТСБУ безпідставно та необґрунтовано відмовило у виплаті вказаного відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілої.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що 25 грудня 2019 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП остання від отриманих тілесних ушкоджень померла (а.с. 7).
Згідно постанови слідчого СУ Головного управління Національної поліції У Волинській області від 28 квітня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019030000000860 від 26 грудня 2019 року за фактом ДТП, було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Матеріали відносно ОСОБА_2 , для вирішення питання про притягнення до відповідальності виділено за ознаками вчинення адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.17-19).
Відповідно до наявних в матеріалах справи свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08 грудня 1974 року та копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 07 вересня 2000 року позивач ОСОБА_1 є матір`ю померлої ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) (а.с.8, 9).
Крім того, встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснила поховання потерпілої у ДТП ОСОБА_3 та виготовила надгробний пам`ятник, на що, згідно наданих підприємцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 товарних чеків № 473 від 25 грудня 2019 року, № 15 від 3 червня 2020 року, понесла витрати на загальну суму 45190 грн (15980+29300) (а.с. 10-16).
Після чого, 28 квітня 2020 року ТзОВ «Юридична компанія «Відшкодування», діючи в інтересах останньої, зверталась до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак МТСБУ у виплаті відшкодування ОСОБА_1   зазначених вище витрат було відмовлено із-за ненадання суб`єктом звернення належних документів (а.с. 6, 20).
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року.
Пунктом 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обов`язкового надання покупцю оформлених за встановленою формою касових чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.
Водночас, пунктом 15 статті 3 цього Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема, надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів».
При цьому, під розрахунковим документом слід розуміти документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну (стаття 2 цього Закону).
Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є правомірним.
Разом із тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначена законодавством (наказ ДПА України від 01.12.2000 N 614 «Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (втратив чинність 11.03.2016); наказ Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження Положення про форму та зміст розрахункових документів» (чинний)), то форма та зміст товарного чека законодавчо не визначена.
Поряд з цим, ДПА України від 27.04.2011 у своєму листі №7966/6/23-7015/515 зазначила про те, що виходячи із змісту терміну «розрахункові документи», до яких належать товарні чеки відповідно до Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» товарний чек для визначення його як розрахункового документа має відповідати вимогам підпункту 3.2 пункту 3 Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом ДПА України від 011.12.2000 № 614 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.02.2001 за № 105/5296), в частині зазначення в такому чеку: назви господарської одиниці, адреси господарської одиниці, загальної суми податку на додану вартість за усіма зазначеними в чеку товарами (для суб`єктів господарювання, зареєстрованих платниками податку на додану вартість), кількості, вартості придбаних товарів, вартості одиниці виміру товарів, найменування товарів, загальної вартості придбаних товарів, дати (день, місяць, рік) проведення розрахункової операції, підпису особи, що здійснює розрахунки.
Оскільки, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 надала суду товарні чеки № 473 від 25.12.2019 року на загальну суму 15890 грн. та № 15 від 03.06.2020 року на загальну суму 29300 грн., що разом становить 45190 грн, які за формою та змістом цілком відповідають вимогам для визначення їх розрахунковими документами, то підстав їх вважати неналежними і недопустимими доказами, як про це зазначає відповідач у своїй апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, і дослідивши наявні у справі докази, дав їм вірну правову оцінку.
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                            П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 20 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді