ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року	Львів	Справа № 1.380.2019.005005 пров. № А/857/4507/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Кухтея Р.В., Хобор Р.Б.,
за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,
позивач: ОСОБА_1 
представник позивача: Вівчарівський В.П.,
представник відповідача: Коваль Ю.Я.,
представник третьої особи : не з`явився 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.005005 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
суддя в 1-й інстанції – Гулкевич І.З.,
час ухвалення рішення – 10 год. 43 хв.,
місце ухвалення рішення - м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 21.12.2020,-

                                                    В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив :
-визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1000/5 від 28.03.2019 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)», виданого ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ є незаконним, оскільки прийнятий з порушенням установленої  процедури та порядку анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, а тому наявні всі підстави для скасування оспорюваного наказу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено. 

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити адміністративний позов повністю. 
В обґрунтування своїх доводів стверджує, що компетентний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, а саме наказ про призначення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , наказ органу контролю про створення комісії для проведення вказаної перевірки, наказ Міністерства юстиції України про надання згоди на позапланову перевірку. 
Зазначає, що мають місце протиправні дії, а відтак ГТУЮ у Житомирській області МЮУ не мало правових підстав для проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , а також що лише дотримання встановлених умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок може бути належною підставою для прийняття розпорядчих документів в процесі проведення, чи за її результатами. Вважає, що невиконання вимог Порядку №1284/5 призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, що було залишено судом першої інстанції поза увагою, судом не надано також жодної оцінки наведеним позивачем обставинам, що призвело до неправильного вирішення даної справи.
Апелянт також звертає увагу суду на те, що згідно з висновками Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, які викладено у постановах від 18 січня 2019 року у справі №820/6626/16, від 16 липня 2019 року у справі №808/4426/15, від 21 серпня 2019 року у справі №0240/3397/18-а, від 07 квітня 2020 року у справі №826/6746/18, від 23 квітня 2020 року у справі №2040/6204/18, від 30 квітня 2020 року у справі №460/1007/19, від 23 липня 2020 року в справі №806/928/17, від 03 вересня 2020 року у справі №826/13149/18, від 30 вересня 2020 року у справі №813/3692/17, від 29 грудня 2020 року у справі №804/8668/15, від 19 січня 2021 року у справі №540/2204/19, від 28 січня 2021 року у справі №520/5709/19, від 05 лютого 2021 року у справі №620/1932/19, органом уповноваженим накладати дисциплінарні стягнення на арбітражних керуючих є виключно державний орган з питань банкрутства, яким визначено Міністерство юстиції України. Свідоцтво може бути анульовано лише у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема, внаслідок накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Анулювання свідоцтва без накладення стягнення, яке може бути підставою для такого анулювання, суперечить приписам частини другої статті 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №2343-ХІІ, та свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.
Вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Представником Міністерства юстиції України подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим та прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Позивач здійснював діяльність арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі свідоцтва від 24.07.2013 №1573.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, за результатами проведеного моніторингу стосовно дотримання арбітражними керуючими строків та порядку подання повної та достовірної інформації, необхідної для належного функціонування Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області виявлено порушення черговості та пропорційності задоволення вимог кредиторів арбітражним керуючим Яворським В.М. під час виконання ним повноважень ліквідатора КП «Теплосервіс». Відповідно до форми №4 «Повідомлення про розмір вимог кредиторів та стан розрахунку з ними» до першої черги вимог кредиторів включені визнані судом вимоги у розмірі 115 384,95 грн., з яких погашено 33 318,00 грн.; до другої черги вимог кредиторів включені визнані судом вимоги у розмірі 162 229,19 грн., з яких погашено 7 690,00 грн. таким чином, арбітражним керуючим ОСОБА_1 порушено вимоги ч.2-3 ст. 45 Закону №4212, яким передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом. У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.
Враховуючи вищевикладене та на підставі п.п.2.6.1 п.26 розділу ІІ Порядку контролю Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області направлено лист до Міністерства юстиції України стосовно вирішення питання щодо проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 .
На виконання листа-згоди Міністерства юстиції України 21.09.2018 №821/11423-32-18/9.3.1 «Щодо позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 », доручення Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого від 04.10.2018 №2.4-12/9 та посвідчення на проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 04.10.2018 №14, Головним територіальним управлінням у Житомирській області призначено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 у строк з 17.10.2018 до 19.10.2018 включно.
05.10.2018 третьою особою направлено позивачу повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 04.10.2018 №2.4-12/32/2018/137/13368. Вказане повідомлення направлене засобами поштового зв`язку та на електронну адресу позивача.
12.10.2018 позивачем подано клопотання про перенесення дати проведення виїзної перевірки у зв`язку з тим, що з 01.10.2018 по 26.11.2018 перебуває у щорічній основній відпустці.
У зв`язку з перебуванням позивача у відпустці, дорученням від 16.10.2018 №2.4-12/11 третьою особою змінено строки проведення перевірки позивача та визначений новий період перевірки : з 13.12.2018 до 17.12.2018 включно.
18.10.2018 третьою особою направлено позивачу повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 16.10.2018 « 2.4-12/32/2018/148/14139. Вказане повідомлення направлене засобами поштового зв`язку та на електронну адресу позивача.
10.12.2018 позивачем подано клопотання про перенесення дати проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого в якому повідомив, що з 07.12.2018 перебуває на амбулаторному лікуванні.
У зв`язку з перебуванням позивача на листку непрацездатності, дорученням від 23.01.2019 №ДОР/23-12/35/2019/1 третьою особою змінено строки проведення перевірки позивача та визначений новий період перевірки : з 14.02.2019 до 18.02.2019 включно.
24.01.2019 третьою особою направлено позивачу повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23.01.2019 №23/32/2019/1144. Вказане повідомлення направлене засобами поштового зв`язку та на електронну пошту.
08.02.2019 позивачем надіслано клопотання про перенесення дати проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 06.02.2019 №1/02-2019 в якому повідомив, що з 05.02.2018 відбув у основну відпустку по 29.03.2019 включно.
14.02.2019 третьою особою складено акт №1/1 про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки. Акт мотивований тим, що позивач безпідставно не надав у визначений термін документи, визначенні у повідомленні від 23.01.2019, що робить проведення перевірки неможливим.
18.02.2019 Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області надіслано лист №2.3/5/2019/3066 на адресу Міністерства юстиції України, Департаменту з питань судової роботи та банкрутства з пропозицією про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, у зв`язку із відмовою останнього від проведення позапланової невиїзної перевірки.
04.03.2019 Департаментом з питань судової роботи та банкрутства складено подання №1237 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, яке направлено для розгляду на засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).
Також, копія такого подання надіслана позивачу (лист від 04.03.2019).
Листом від 04.03.2019 відповідач повідомив позивача про засідання 19.03.2019 Дисциплінарної комісії арбітражний керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), до порядку денного якого включене питання про розгляд подання щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до витягу з протоколу №80/03/19 від 19.03.2019 Дисциплінарною комісію арбітражний керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), за результатами заслуховування пояснень позивача та матеріалів подання вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), на підставі подання від 04.03.2019 №1237. Також зазначено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховано, що рішенням комісії від 26.03.2015 та від 24.04.2018 за результатами розгляду подань від 13.03.2015 №391 та від 10.04.2018 №1102 до позивача вже було застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді попередження.
28.03.2019 відповідачем винесено наказ №1000/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданому ОСОБА_1 ».

Не погоджуючись із зазначеним наказом, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (далі Закон №2343-XII, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність, зараз Закон №4212), Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.07.2013 за №1113/23645 (далі Порядок №1284/5, у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин; втратив чинність) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 1.3 Порядку №1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі арбітражний керуючий) здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства.
Пунктом 2.6.9 Порядку №1284/5 визначено, що підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення Мін`юстом або територіальним органом з питань банкрутства у процесі реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків.
Відповідно до п. 2.6.1 Порядку №1284/5, позапланова перевірка здійснюється органом контролю за наявності згоди Мін`юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами п`ятим і шостим пункту 2.6 цього розділу.
Для проведення перевірки орган контролю надає доручення на проведення перевірки.
Згідно із п.2.13 Порядку №1284/5, на підставі доручення на проведення перевірки оформлюються посвідчення на проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки, які підписуються керівником структурного підрозділу Мін`юсту або структурного підрозділу територіального органу з питань банкрутства, відповідального за забезпечення реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що арбітражний керуючий ОСОБА_1 вчиняв дії щодо уникнення перевірки його діяльності Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. 

Підстави для проведення позапланової перевірки арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) визначені у пункті 2.6 Порядку контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5 (далі також - Порядок №1284/5), зокрема абз.9 п.2.6 передбачає, що підставою для позапланової перевірки є виявлення Мін`юстом або територіальним органом з питань банкрутства у процесі реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків. 
На нараді при начальнику ГТУЮ у Житомирській області МЮУ з арбітражними керуючими 31.07.2018 в порядку денному було єдине питання: «Про стан та перспективи погашення заборгованості з виплати заробітної плати підприємств - боржників (банкрутів), щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство». Разом з тим, відносно ОСОБА_1 «начальником відділу доведено, що до її початку арбітражний керуючий надіслав електронний лист, що не містив жодної актуальної інформації про вчинення ним, як ліквідатором КП «Теплосервіс», заходів для погашення заборгованості із заробітної плати. Будь-яка інформація про перспективи погашення вищезазначеної заборгованості із заробітної плати відсутні».
Протоколом №17 цієї наради від 31.07.2018 підтверджується, що питання наявності ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків не було предметом розгляду чи обговорення.
Відтак, протокол №17 наради при начальнику ГТУЮ у Житомирській області МЮУ з арбітражними керуючими від 31.07.2018 не може бути доказом виявлення Мін`юстом або територіальним органом з питань банкрутства у процесі реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідач не надав жодного документу та не довів належними і достовірними доказами факту виявлення суб`єктом владних повноважень ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 покладених на нього обов`язків під час виконання повноважень ліквідатора КП «Теплосервіс», який би відповідав Положенню про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 №1707/5, Правилам організації діловодства №1000/5, ДСТУ 4163-2003 чи іншим нормативно-правовим актам, що регулюють порядок діловодства в територіальних управліннях Мін`юсту. 
Відповідно до п.2.8 Порядку №1284/5 для проведення перевірки орган контролю надає доручення на проведення перевірки, в якому зазначається з поміж іншого підстава для проведення перевірки.
У дорученні ГТУЮ у Житомирській області МЮУ провідному спеціалісту з питань банкрутства ОСОБА_2 проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 04.10.2018 №2.4-12/9 підставою проведення перевірки зазначено лист ГТУЮ у Житомирській області МЮУ від 07.03.2018 №2.4- 15/5/2018/127/12442 та доручення Міністерства юстиції України від 21.09.2018 №821/11423-32-18/9.3.1.
Проте зазначені підстави позапланової перевірки не відносяться до підстав, передбачених п.2.6 Порядку №1284/5.
Згідно з п.2.13 Порядку №1284/5 на підставі доручення на проведення перевірки оформляться повідомлення про проведення позапланової перевірки.
Відповідно до п.2.15 Порядку №1284/5 повідомлення про проведення позапланової перевірки разом з копією документа (заяви, скарги), який став підставою для її проведення, вручаються особисто або надсилаються арбітражному керуючому.
Однак, до повідомлення проведення позапланової перевірки ОСОБА_1 копії документа, який став підставою для її проведення, не додано, що в силу вимог п.3.3. Порядку №1284/5 є підставою не допускати комісію до проведення перевірки.
Відтак, позивач не був належним чином повідомлений про проведення планової перевірки.
Проте, суд першої  інстанції  наведені обставини залишив поза увагою та не надав їм жодної оцінки, що призвело до неправильного вирішення даної справи.
При вирішенні спору щодо правомірності рішення суб`єкта  владних повноважень про притягнення до дисциплінарної відповідальності арбітражного керуючого, суд повинен пересвідчитись, що це рішення відповідає вимогам статті 2 КАС України. 

Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2019 року у справі № 813/4449/15 зауважив, що грубим порушенням арбітражним керуючим вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в контексті пункту 7.1 Порядку № 1284/5, є таке порушення вимог вказаного Закону, що призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв`язку  між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.
Саме відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у межах спірних відносин, не доведено наявності вини ОСОБА_1 , не визначено її ступінь та тяжкість скоєного проступку, не здійснено перевірки відповідності та об`єктивності акта перевірки.
Відтак, рішення Дисциплінарної комісії не може вважатися обґрунтованим та пропорційним.

Відповідно до положень частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані  діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно абзацу другого частини першої статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 2343-ХІІ) арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.
Відповідно до статті 109 Закону № 2343-XII дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.
Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.
Пунктом п`ятим статті 112 Закону № 2343-ХІІ визначено, що однією з підстав для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Відповідно до частини першої статті 113 Закон № 2343-ХІІ встановлено, що    у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.
Частиною другою статті 113 Закон № 2343-ХІІ встановлено, що  державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Пунктом 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013 року № 93/5 (далі - Порядок) передбачено, що у разі припинення діяльності арбітражного керуючого на підставі його письмової заяви про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та з інших підстав, передбачених статтею 112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», структурний підрозділ готує висновок про наявність підстави для анулювання свідоцтва та проект наказу Мін`юсту України про анулювання такого свідоцтва. Висновок підписує керівник структурного підрозділу або особа, яка виконує його обов`язки. Наказ Мін`юсту України про анулювання свідоцтва підписує Міністр юстиції України або особа, яка виконує його обов`язки. Копія наказу Мін`юсту України про анулювання свідоцтва надсилається особі, діяльність арбітражного керуючого якої припинено, із супровідним листом за підписом керівника структурного підрозділу або особи, яка виконує його обов`язки, у триденний строк з дня видання наказу Мін`юсту України про анулювання свідоцтва. Наказ Мін`юсту України про анулювання свідоцтва може бути оскаржений в суді у порядку адміністративного судочинства.
Пунктом 27 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11.01.2013 року №81/5 (далі - Положення) визначено, що у разі прийняття Комісією рішення про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого протокол її засідання та її подання про застосування до арбітражного керуючого такого виду дисциплінарного стягнення у триденний строк направляються до структурного підрозділу для анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомостей про арбітражного керуючого, стосовно якого Комісією прийнято рішення.
Структурний підрозділ шляхом надіслання листа за підписом керівника структурного підрозділу або особи, яка виконує його обов`язки, у п`ятиденний строк з дня надходження відповідного протоколу засідання Комісії повідомляє заявника про прийняте Комісією рішення за результатом розгляду заяви або скарги щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого (п. 28 Положення).
Таким чином, саме Міністерство юстиції України є державним органом з питань банкрутства, до повноважень якого відноситься прийняття рішення про накладення на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень за поданням Дисциплінарної комісії.
Рішення ж Дисциплінарної комісії носить рекомендаційний характер для органу, який наділений виключними повноваженнями щодо видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), позбавлення особи права на заняття такою діяльністю, і, як наслідок, такого рішення - анулювання свідоцтва.
В даному випадку Міністерством юстиції України не приймалося рішення щодо накладання дисциплінарного стягнення на позивача, яке відповідно до пункту 16 Порядку видачі свідоцтва є підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого, а тому згідно пункту 5 частини першої статті 112 Закону № 2343-XII підстави для анулювання свідоцтва були відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, таке рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Судові витрати підлягають розподілу, відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 1.380.2019.005005 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1000/5 від 28.03.2019 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора)», виданого ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДРПОУ 0001562) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_1 ) 768 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень) 40 коп. судового збору за подання позовної заяви, сплаченого відповідно до квитанції №5644 від 25.09.2019 та 1152 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні) 60 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги відповідно до квитанції № ПН1210135 від 17.03.2021.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
У зв`язку із перебуванням члена колегії, судді Кухтея Р.В. з 14.06.2021 по 21.06.2021 включно у відпустці, повне судове рішення складено та підписано 22 червня 2021 року.