УХВАЛА

22 червня 2021 року 
м. Київ

Справа №  925/554/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Бакуліна С.В., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Охоти В.Б.,

представників учасників справи:
позивача - Лук`яненко Г.О.,
відповідача-1 - Білик І.М.,
відповідача-2 - не з`явився,
третьої особи - Сілко О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Черкаської області
у складі судді Скиби Г.М.
від 09.09.2020 та
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Агрикова О.В., Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.
від 13.01.2021

за позовом Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго"
до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Смілянська міська рада 
про визнання договору № 14/3523/18 від 26.12.2018 недійсним.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" про визнання недійсним договору про переведення боргу № 14/3523/18 від 26.12.2018, укладеного між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" та Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" Смілянської міської ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний договір підписаний особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності для його укладання від імені позивача, та вчинений під впливом тяжких обставин, які зумовили укладення такого договору на вкрай невигідних умовах.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до статуту Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго", затвердженого рішенням Смілянської міської ради від 29.03.2018 № 67-20/VIШ (надалі - Статут), підприємство створено відповідно до Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Вид комунального підприємства - унітарне. Засновником підприємства є територіальна громада в особі Смілянської міської ради. Уповноважена особа - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Згідно з пунктом 2.4 Статуту підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах майна, яким наділяє його власник (статутним капіталом), згідно з чинним законодавством. Підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та органу управління, а власник та орган управління не несуть відповідальності за зобов`язаннями підприємства, крім випадків передбачених діючим законодавством України.

Пунктом 3.1 Статуту визначено, що підприємство створюється з метою отримання прибутку, повного задоволення потреб з надання житлово-комунальних послуг у сфері теплопостачання для населення та юридичних осіб, створення і покращення економічних і соціальних умов трудового колективу підприємства. 

Відповідно до пункту 3.4 Статуту предметом діяльності підприємства є постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря.

Згідно з пунктом 4.2 Статуту майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Підприємство володіє, користується та розпоряджається майном відповідно до цілей цього статуту. Будь-яке відчуження майна здійснюється лише з дозволу власника та в порядку, який встановлений власником. Передача майна в будь-яке строкове володіння здійснюється за погодженням з власником.

Відповідно до пункту 5.1 Статуту для забезпечення діяльності підприємства за рахунок майнових внесків засновника створюється статутний капітал у розмірі 8 813 220,00 грн. 

Згідно з пунктами 6.1.1, 6.1.5 Статуту підприємство планує свою діяльність, визначає стратегію та основні напрямки свого розвитку за погодженням із власником. Підприємство здійснює економічну діяльність у відповідності до фінансового плану, затвердженого в порядку, встановленому рішенням міської ради "Про порядок складання, затвердження та контролю виконання фінансових планів комунальних підприємств". 

Відповідно до пункту 6.2.1 Статуту підприємство зобов`язане виконувати фінансовий план, затверджений виконавчим комітетом міської ради, щоквартально звітувати перед Смілянською міською радою про фінансово-господарську діяльність.

Пунктом 7.2 Статуту передбачено, що визначення основних напрямків діяльності підприємства, затвердження його планів і звітів про їх виконання є компетенцією власника або органу управління.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 24.10.2018 № 357 "Про початок опалювального сезону 2018-2019 у м. Сміла" вирішено теплопостачальним організаціям міста розпочати у м. Сміла опалювальний сезон 2018-2019 з 25.10.2018, в першу чергу забезпечивши подачу теплової енергії лікувальним закладам, дитячим дошкільним та навчальним закладам.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 № 717-р "Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року" з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018 - 2019 років Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" необхідно, зокрема, укласти до 15.10.2018 договори із суб`єктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 357, та принципу недискримінації.

Листом від 25.07.2018 № 983 позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задля того, щоб своєчасно розпочати опалювальний сезон 2018-2019 років, з проханням заключити договір з постачання природного газу для виробництва теплової енергії з метою надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення споживачам теплової енергії усіх категорій на опалюваний сезон 2018-2019 років, з наданням необхідного пакету документів для укладення відповідного договору.

Листом № 26-5283/1.2-18 від 20.08.2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повідомило про те, що питання щодо забезпечення природним газом об`єктів Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" буде вирішено після отримання копій документів, які свідчать про повернення цілісного майнового комплексу для вироблення та постачання теплової енергії Комунальному підприємству "Смілакомунтеплоенерго" (на виконання судового рішення Вищого господарського суду України від 14.12.2017 у справі № 925/459/17) та підписання тристороннього договору про переведення боргу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго".

Відповідно до довідки метеорологічної станції м. Сміла на початку листопада 2018 року передбачався низький температурний режим та снігопади. 

13 листопада 2018 року на позачерговому засіданні комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Смілянської міської ради, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" наполягало віддати борги приватної компанії і після цього Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надасть опалення, що підтверджується протоколом № 28. Також даним протоколом вирішено ситуацію, яка склалась на території міста, у зв`язку з відсутністю централізованого теплопостачання, з метою забезпечення безперебійного функціонування об`єктів соціальної сфери і житлових будинків м. Сміла, визначити, як небезпечна подія, яка може привести до надзвичайної ситуації місцевого рівня. 

15 листопада 2018 року на позачерговому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій за участю Президента України Порошенка П.О. з питання "Про запобігання виникненню надзвичайної ситуації у м. Смілі Черкаської області, пов`язаною із відсутністю теплопостачання" вирішено рекомендувати Національному акціонерному товариству "Нафтогаз України" разом з Черкаською облдержадміністрацією та за участю Смілянської міської ради невідкладно забезпечити газопостачання джерел теплової енергії теплогенеруючих та теплопостачальних організацій м. Сміли і невідкладно укласти необхідні договори та про виконання доповісти Президентові України до 21 години 15 листопада 2018 року, що підтверджується протоколом № 9.

У листопаді 2018 року у зв`язку з неукладанням договору на постачання газу Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" скористалося бездоговірним відбором газу, за результатами чого Публічне акціонерне товариство "Черкасигаз" нарахувало комунальному підприємству за листопад 2018 року 30 971 059,20 грн відшкодування послуг балансування, що підтверджується листом № 2755/10 від 27.12.2018.

26 грудня 2018 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (надалі - Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (надалі - Первісний боржник) та Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" (надалі - Новий боржник) було укладено договір про переведення боргу № 14/3523/18 (надалі - Договір про переведення боргу), відповідно до умов якого за згодою Кредитора Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором за договором купівлі-продажу природного газу № 2155/16-БО-36 від 15.12.2015, укладеного між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у зобов`язанні та замінює Первісного боржника у зобов`язанні.

Пунктом 2.1 Договору про переведення боргу сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, станом на момент укладання даного договору дорівнює 14   504   207,74 грн.

Відповідно до пункту 3.2 Договору про переведення боргу Новий боржник зобов`язується перерахувати грошові кошти у сумі, зазначеній у пункті 2.1 статті 2 цього договору, в порядку та на умовах, визначених договором купівлі-продажу природного газу від 26.11.2013 №1695/14-БО-36.

За приписами пункту 6.1 Договору про переведення боргу він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками сторін, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до звіту про результати господарської діяльності за 2017 рік Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" має актив в сумі 17 695 300,00 грн та збиток діяльності у розмірі 6 280 200,00 грн.

3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.09.2020 у справі № 925/554/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021, позов задоволено. Визнано недійсним договір про переведення боргу № 14/3523/18 від 26.12.2018, укладений між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" та Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" Смілянської міської ради. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- укладання між сторонами оспорюваного договору відбулось із перевищенням повноважень з боку позивача, а саме відсутністю згоди Смілянської міської ради на вчинення правочину;

- забезпечення опалювального сезону 2018-2019 років опинилось у залежності від монопольного становища Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" щодо укладання договорів на постачання природного газу з Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго";

- оспорюваний договір укладено позивачем під впливом тяжкої обставини для нього (загрозою зриву опалювального сезону 2018-2019 років у м. Сміла) та на вкрай невигідних умовах; 

- між укладенням оспорюваного договору та договору постачання газу на період 2018-2019 років із Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" прослідковується причинно-наслідковий зв`язок;

- за оспорюваним договором позивач прийняв на себе безумовне зобов`язання сплатити на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 14 504 207,74 грн замість Первісного боржника, що становить більше 80 відсотків вартості всіх активів Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго" за даними його останньої річної фінансової звітності станом на 31.12.2017.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

У касаційній скарзі скаржник просить рішення Господарського суду Черкаської області від 09.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Підставою касаційного оскарження Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зазначено пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме, неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень статті 233 Цивільного кодексу України за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Смілянська міська рада подала відзив на касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в якому просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Комунальне підприємство "Смілакомунтеплоенерго" подало відзив на касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в якому просило відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін або закрити касаційне провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

5. Позиція Верховного Суду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частини 1 та 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України).

Як вже зазначалось, касаційне провадження у справі відкрито відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Надаючи оцінку аргументам касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження судових рішень передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, необхідно зазначити таке.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що судові рішення у даній справі прийнято з порушенням положень статті 233 Цивільного кодексу України, а висновок Верховного Суду щодо питання застосування цієї норми у подібних правовідносинах відсутній.

Визначення подібності правовідносин міститься у правових висновках, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин та об`єкт (предмет). 

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/7, п. 40 постанови від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 у справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

Здійснюючи касаційне провадження у даній справі Судом встановлено, що Верховним Судом у касаційному порядку переглядалася справа № 922/1362/17, відкрита за заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про порушення справи про банкрутство Харківського обласного Комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" та заявою Комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про визнання недійсним договорів про переведення боргу від 24.10.2018 № 1/10/18, №  2/10/18, № 3/10/18, № 4/10/18, № 5/10/18, № 6/10/18, № 7/10/18, №  8/10/18, № 9/10/18, № 10/10/18, № 11/10/18, № 12/10/18, № 47/10/17, укладених між Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" як первісним боржником, Комунальним підприємством "Обласний інформаційно-технічний центр" як новим боржником та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" як кредитором.

Звертаючись із заявою про визнання недійсним договорів про переведення боргу, Комунальне підприємство "Обласний інформаційно-технічний центр" стверджувало, що спірні правочини суперечать положенням статей 65, 75, 78, 136 Господарського кодексу України, підпунктам 5.1.16, 5.3.1, пункту 10.4 договору № 02/08-17 від 02.08.2017; пункту 4.2 статуту Комунального підприємства "Обласний інформаційно-технічний центр", а також частині першій статті 215, статтям 233, 241 Цивільного кодексу України.

Посилаючись на статтю 233 Цивільного кодексу України, позивач наголошував, що за відсутності тяжкої обставини у вигляді обов`язку захисту прав та інтересів споживачів теплової енергії, забезпечення початку опалювального сезону 2018-2019 років в умовах дискримінації з боку постачальника - Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", позивачем спірні правочини переведення 104 851 389,83 грн боргу без будь-яких компенсацій не було б вчинено або було б вчинено на інших умовах.

В ході розгляду справи № 922/1362/17 судами, зокрема, було встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.05.2017 порушено провадження у справі про банкрутство Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Листом № 26-5814/1.8-18  від 12.09.2018 Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повідомила Комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" про неможливість заключення договорів на постачання природного газу до врегулювання питання щодо правонаступництва за борговими зобов`язаннями Харківського обласного Комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" за використаний природний газ. 

Листом від 03.10.2018 № 10/10 Комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" повідомило Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" про те, що у зв`язку із провадженням Господарським судом Харківської області справи № 922/1362/17 про банкрутство Харківського обласного Комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" та припинення його господарської діяльності з виробництва теплової енергії, Комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" отримало від територіальних громад м. Куп`янськ та смт. Чкаловське Чугуївського району Харківської області у господарське відання тепло-виробничі об`єкти (котельні) цих громад для виробництва та постачання теплової енергії населенню та соціально важливим споживачам - лікарням, дошкільним та шкільним закладам. Вказаним листом повідомлено, що Комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" готово прийняти на себе боргові зобов`язання Харківського обласного Комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", які утворилися на прийнятих у господарське відання котельних у попередніх періодах та просило терміново надати проекти договорів про переведення боргу.

Листами від 17.10.2018 № 42/10 та 18.10.2018 № 47/10 Комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" направило на адресу Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" підписані акти розподілу заборгованості та для подальшого оформлення підписані з його боку договори про переведення боргу.

За наведених обставин, суди дійшли висновку, що своєчасність опалювального сезону 2018-2019 років опинилась у залежності від монопольного становища Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" щодо укладання договорів на постачання природного газу з Комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території".

Враховуючи встановлені обставини та, зокрема, застосовуючи до них положення статті 233 Цивільного кодексу України, суди у справі № 922/1362/17 задовольнили заяву Комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" та визнали недійсними договори про переведення боргу. 

З викладеного вище вбачається, що правовідносини у справі № 925/554/20 та у справі № 922/1362/17 є подібними, у розумінні критеріїв подібності.

Переглядаючи судові рішення у справі № 922/1362/17 у касаційному порядку, зокрема, в частині дотримання судами попередніх інстанцій приписів статті 233 Цивільного кодексу України Верховний Суд вказав, що: "статтею 233 Цивільного кодексу України унормовані правові наслідки правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини. За приписами наведеної норми правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

У своїх постановах від 02.08.2018 у справі № 918/341/16, від 14.02.2018 у справі № 910/8862/17, від 06.03.2018 у справі № 910/8866/17 Верховний Суд неодноразово наголошував, що для застосування статті 233 Цивільного кодексу України має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином (його укладання саме з метою усунення обставин).

Також у постанові від 25.07.2018 у справі № 487/7703/15-ц Верховний Суд зазначив, що для того щоб правочин було визнано недійсним з підстав, передбачених статтею 233 Цивільного кодексу України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність в особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з передбачених вище підстав, є доведення у судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин, тобто основний акцент необхідно зробити на об`єктивній та суб`єктивній стороні. Тобто, внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість усунути тяжку обставину, яка змусила її це зробити.

На позивача - Комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" - покладено обов`язок безперебійного забезпечення комунальними послугами (теплопостачання та гарячого водопостачання) споживачів. У свою чергу такий обов`язок може бути виконаний підприємством за умови постачання природного газу, необхідного для вироблення теплової енергії. Законом України "Про ринок природного газу" передбачено, що постачання природного газу можливе виключно на підставі договору.

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується із висновками апеляційного господарського суду про те, що своєчасність опалювального сезону 2018-2019 років та подальше стале функціонування соціально-значимих об`єктів Харківської області опинилось в залежності від монопольного становища Акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", який ухилився від укладання договорів на постачання природного газу та спірні договори переведення боргу були підписані з метою захисту прав споживачів та своєчасного початку опалювального сезону.".

Ухвалюючи судові рішення про задоволення позову у даній справі № 925/554/20 попередні судові інстанції врахували висновки Верховного Суду у справі № 922/1362/17, викладені у постанові від 16.01.2020, і підстав для відступу від них суд касаційної інстанції не вбачає.

Аналіз наведеного дає підстави стверджувати, що наразі існує висновок Верховного Суду щодо застосування положень статті 233 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах і здійснене судами першої та апеляційної інстанцій у даній справі № 925/554/20 правозастосування повністю відповідає такому висновку, а тому Суд не вбачає підстав для подальшого розгляду касаційної скарги та доходить висновку про закриття касаційного провадження, з огляду на приписи пункту 4 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

Аналогічної правової позиції щодо наявності висновку Верховного Суду з питань застосування положень статті 233 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах притримується Верховний Суд в інших господарських справах № 925/1545/19, № 925/1368/19, № 925/553/20, позивачі та відповідачі в яких є також ідентичними як у даній справі № 925/554/20, а їх предметом виступають договори про переведення боргу від 26.12.2018 № 14/3525/18, від 26.12.2018 № 14/3520/18, від 26.12.2018 № 14/3524/18, укладені між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", Комунальним підприємством "Смілакомунтеплоенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" (ухвали Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 925/1368/19, від 23.03.2021 у справі №  925/1545/19, від 22.04.2021 у справі № 925/553/20).

Жодних інших аргументів та/або обставин, які могли б стати підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, скаржником у касаційній скарзі не наведено.

6. Розгляд клопотань

03 червня 2021 року Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подано до Суду клопотання про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, у зв`язку з необхідністю відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16.01.2020 у справі № 922/1362/17.

17 червня 2021 року та 22 червня 2021 року до Суду надійшли заперечення Смілянської міської ради та Комунального підприємства "Смілакомунтеплоенерго", в яких останні просили відмовити у задоволенні клопотання скаржника про передачу справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Розглянувши вищезазначені клопотання та заперечення на нього та враховуючи те, що Суд у даному випадку не вбачає за необхідне відступити від висновку Верховного Суду щодо застосування положень статті 233 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 16.01.2020 у справі № 922/1362/17, вказане клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволенню не підлягає.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом (пункт 4 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі № 925/554/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021, відкритого на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

8. Судові витрати

У зв`язку з тим, що касаційне провадження зі справи закривається, судові витрати в даній справі з урахуванням вимог статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України розподілу не підлягають. Адже за змістом зазначених норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (при тому, що закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження).  

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 4 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд
                    
УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 925/554/20 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2021 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        Н.М. Губенко

Судді                                                                                                    С.В. Бакуліна

                                                                                                             О.А. Кролевець