Єдиний унікальний номер справи 361/4873/20 
Провадження №22-ц/824/1097/2021

П О С Т А Н О В А
 І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
29  червня  2021 року                                                                                               м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді   Журби С.О., 
суддів                        Писаної Т.О., Приходька К.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського районного суду Київської області від 28 липня 2020 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» до ОСОБА_1 про визнання договорів та додаткових угод недійсними, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
В липні 2020 року ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати недійсними з моменту вчинення такі правочини:  додаткову угоду №1 від 23 листопада 2018 року до договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 17 липня 2017 року №152/1-2/6; додаткову угоду №2 від 29 листопада 2018 року до договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщенні від 17 липня 2017 року №152/1-2/6 із врахуванням додаткової угоди №1 від 23 листопада 2018 року; договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29 листопада 2018 року №168/4/2/94 та договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 29 листопада 2018 року №169/5/2/145, укладені між позивачем ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» і відповідачем ОСОБА_1 .
Ухвалою Броварського районного суду Київської області від 28 липня 2020 року позовну заяву ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС Інвест» до ОСОБА_1 про визнання договорів та додаткових угод недійсними передано на розгляд за територіальною підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (Броварського районного суду Київської області).
Апелянт зазначає, що спірні правовідносини стосуються відчуження позивачем відповідачу майнових прав, які не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є належне іншій особі майно, а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) юридично не існує та не введений в експлуатацію, відтак застосування ст. 30 ЦПК України щодо правил виключної підсудності при вирішенні спору про визнання договорів щодо відчуження майнових прав недійсними є необґрунтованим та здійснено із порушенням норм матеріального та процесуального права.
Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив із правил виключної підсудності.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.
Вказана норма застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Згідно з ч. 8 ст.30 ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.
З позовної заяви вбачається, що предметом даного позову є визнання недійсними договорів та додаткових угод щодо купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно. Вказане нерухоме майно знаходиться за адресою, що територіально відноситься до Дніпровського району міста Києва. За таких умов належним судом для вирішення даної справи є Дніпровський районний суд м. Києва, однак позов було подано до Броварського районного суду Київської області.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Таким чином  судом першої інстанції правильно застосовано ч. 1 ст. 31 ЦПК України та передано справу на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Броварського районного суду міста Києва від 28 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий                                                                                                С.О. Журба
 
Судді:                                                                                                           Т.О. Писана 
 
                                                                                                                     К.П. Приходько