ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

07 червня 2021 року                                                                                      Справа № 902/1264/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. ,  суддя Маціщук А.В. 

секретар судового засідання Шилан О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Фермерського господарства "Україна" 
на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021р. 
(ухвалене о 15:32год. у м. Вінниці, повний текст складено 30.03.2021р.)
та на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021р. 
(ухвалене о 18:15год. у м. Вінниці, повний текст складено 12.04.2021р.)
у справі № 902/1264/20 (суддя Матвійчук В.В.)
за позовом Фермерського господарства "Україна" 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенка Юрія Дмитровича
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню
за участю представників: 
від позивача - Долиняний С.В.;
від відповідача - Бідний Є.М.;
від третьої особи - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "України" звернулося до Господарського суду Вінницької області позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама України" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенком Юрієм Дмитровичем вчинено виконавчий напис на підставі документів, які містили неправдиву інформацію відносно кількості, вартості та строків поставки товару. Не дослідивши документи, на підставі яких видано аграрну розписку, нотаріусом винесено виконавчий напис на підставі документів, які не відповідають дійсності, а також порушено вимоги щодо змісту виконавчого напису.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі №902/1264/20 у задоволенні позову відмовлено.
При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що 20.02.2020 між Фермерським господарством "Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" укладено Договір поставки № ADV_UKR_1/20 за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу 2 100 тон (+/-10%) кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року) у строк з 01.10.2020 до 31.10.2020, 5 000 тон (+/-5%) кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року) у строк з 01.11.2020 до 30.11.2020. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки, позивачем було видано відповідачу Товарну Аграрну розписку, посвідчену 20.02.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. за реєстровим № 338, яка   встановлює безумовне зобов`язання Боржника здійснити поставку 7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року в строк до 01.12.2020.
У зв`язку із невиконанням позивачем своїх зобов`язань, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Посвятенка Ю.Д. для вчинення виконавчого напису на Аграрній розписці з метою звернення стягнення  на предмет застави.
18.12.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. на Аграрній розписці було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 1965), на підставі ст.87 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 7,13 Закону України "Про аграрні розписки", пункту 12 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості  провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 про витребування у боржника - Фермерського господарства "Україна" шляхом передачі предмету застави на користь стягувача (кредитора за Товарною аграрною розпискою) - Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" на підставі Товарної аграрної розписки, посвідченої 20.02.2020, номер за реєстром 338, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Юрієм Дмитровичем, дата реєстрації в Реєстрі аграрних розписок 20.02.2020, номер запису 3067, реєстратор - приватний нотаріус Посвятенко Ю.Д., якою встановлено безумовне зобов`язання боржника здійснити поставку 7040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року в строк до 01.12.2020.
Строк за який проводиться стягнення: з 20.02.2020 по 01.12.2020.
Предмети застави, які підлягають витребуванню шляхом вилучення та передачі ТОВ "Адама Україна":
- 7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року, вирощеної на земельних ділянках, зазначених в п.50 Товарної аграрної розписки, посвідченої 20.02.2020, номер за реєстром 338, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком  Ю.Д.;
- у разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок такої сільськогосподарської продукції зобов`язань боржника за вказаною аграрною розпискою - майбутній врожай будь - якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується або буде вирощуватися боржником за аграрною розпискою на зазначених земельних ділянках до повного виконання зобов`язань боржника за вищевказаною аграрною розпискою.
21.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем, за заявою генерального директора ТОВ "Адама Україна" Кашпор Д.В. відкрито виконавче провадження (ВП № 63974357) з примусового виконання Виконавчого напису № 1965 виданого 18.12.2020, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2020.
Згідно постанови від 22.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем виявлено у боржника зерно кукурудзи в кількості приблизно 3 000 тон, на підставі чого останнім накладено арешт на зерно кукурудзи в кількості приблизно 3 000 тон, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Стара Прилука, вул. Промислова (колишня вул. Островського), 29.
Відповідно до постанови від 04.01.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчий документ - виконавчий напис № 1965 від 18.12.2020 повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна.
Постановою від 28.01.2021 (ВП №64319829) накладено арешт на майно боржника, а саме:          7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року, вирощеної на земельних ділянках, зазначених в п. 50 Товарної аграрної розписки, посвідченої 20.02.2020, номер за реєстром 338.
Суд проаналізувавши обставини справи та положення законодавства, що регулює спірні правовідносини дійшов висновків, що 
-  відповідачем для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за Аграрною розпискою було надано приватному нотаріусу всі необхідні документи;
- наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою;
- право вимоги на підставі Аграрної розписки виникло за спливом кінцевого терміну виконання зобов`язань за такою Аграрною розпискою - 01.12.2020;
- твердження позивача, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат", щодо його змісту, а саме, щодо відсутності таких посилань, як дата набрання виконавчим написом сили, розмір плати, суми державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника спростовується самим виконавчим написом;
- внесення змін до Договору поставки не має безпосереднього впливу на безумовне зобов`язання позивача, визначене в Аграрній розписці, щодо поставки товару на умовах, які були визначені в такій Аграрній розписці. 
- позивач не дотримався умов Договору поставки щодо строків письмового повідомлення відповідача про початок дії обставин непереборної сили та надання відповідачу документального підтвердження дії обставин непереборної сили протягом 20 календарних днів з дня початку дії таких обставин, що позбавило його права посилатися на обставини непереборної сили, як на причини невиконання зобов`язань за Договором та, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання таких обставин.
Тому враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази виконання зобов`язань позивачем за аграрною розпискою, посвідченою 20.02.2020 за реєстровим № 338 повністю або частково, остання не містить напису про її виконання на момент вчинення виконавчого напису, суд вказав, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису від 18.12.2020. зареєстрованого в реєстрі за № 1965 у позивача існувала заборгованість за Договором поставки № ADV_UKR_1/20 у розмірі визначеному в аграрній розписці.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що виконавчий напис приватним нотаріусом був вчинений у відповідності до законодавства та на підставі чітко визначених законом та поданих ТОВ "Адама Україна" документів.
Розглядаючи спірні правовідносини суд застосував відповідні положення ст. ст. 19, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 3, 7, 13 Закону України "Про аграрні розписки", Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі №902/1264/20 заяву представника відповідача від 30.03.2021 (вх. №01-34/3019/21 від 01.04.2021) про відшкодування судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама України" задоволено частково. Присуджено до стягнення з Фермерського господарства "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама України"  75 000 грн -   витрат на професійну правничу допомогу та 2 270 грн - судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову.
Ухвалюючи додаткове рішення суд вказав, що представником відповідача подано заяву про відшкодування судових витрат у справі, в якій представник просить суд стягнути з Фермерського господарства "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама України" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 437 580 грн та сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 у справі № 902/1264/20 про забезпечення позову та за подання заяви про зустрічне забезпечення у цій справі в загальному розмірі 3 405 грн.
Задовольняючи заяву в частині стягнення судового збору, сплаченого відповідачем за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 про забезпечення позову, суд вказав, що такі витрати підтверджуються квитанцією №ПН758 від 25.01.2021 на суму 2 270 грн. 
Постановою Північно-західного  апеляційного господарського суду від 01.04.2021 апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама України" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 у справі №902/1264/20 задоволено, скасовано ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 у справі №902/1264/20 та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні заяви Фермерського господарства "Україна" про забезпечення позову від 28.12.2020.
Враховуючи, що Північно-західним апеляційним господарським судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з переглядом у апеляційному порядку скарги відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви представника відповідача в цій частині, а тому поклав відповідні витрати на позивача.
Щодо витрат ТОВ "Адама України" по сплаті судового збору за подання заяви про зустрічне забезпечення, то оскільки відповідачу було відмовлено в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення, суд дійшов висновку про залишення таких витрат за відповідачем в силу положень ст. 129 ГПК України.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд взяв до уваги, що надання відповідачу таких послуг та їх оплата в розмірі 437 580 грн підтверджується матеріалами справи, однак врахувавши характер спору по даній справі, ступінь її складності, зважаючи на предмет спору в даній справі, який носить немайновий характер, наявність заперечень з боку позивача стосовно заявленої суми витрат, фактично витрачений адвокатом час на надання правової допомоги, в тому числі участь адвоката позивача у судових засіданнях, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що 75 000 грн становлять співмірні і розумні витрати відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі, а тому стягнув з позивача на користь відповідача 75 000 грн витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням із апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося Фермерське господарство "Україна", у якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі 902/1264/20 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Суд повинен був перевірити доводи позивача в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Судом першої інстанції не було надано оцінку документам, які визначені постановою Кабінету Міністрів України  № 1172 від 29.06.1999. 
Суд невірно застосував приписи ст.89 Закону України "Про нотаріат", оскільки виконавчий напис від 18.12.2020, який вчинений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Юрієм Дмитровичем на бланку нотаріальних документів, який зареєстровано в держреєстрі, а саме Виконавчий напис від 18.12.2020, номер за реєстром 338, виконаний з порушення вимог, щодо змісту виконавчого напису, серед яких відсутні такі посилання як: дата набрання виконавчим написом сили; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.
Судом першої інстанції не надано оцінку Додатковій угоді №1 від 25.06.2020 та не досліджено останню, не було досліджено дійсність загальної вартості Товарної аграрної розписки, яка видана на виконання Договору поставки № ADV_UKR_1/20 від 20.02.2020 із змінами та доповненнями Додатковою угодою №1 від 25.06.2020.
Зокрема, оскільки попередня вартість товару відповідно до Додаткової угоди №1 від 25.06.2020 до Договору поставки № ADV_UKR_1/20  від 20.02.2020 становить 26 177 193 грн, а також кількість товару що підлягає поставці згідно умов договору не відповідає кількості поставки зазначеної у товарній аграрній розписці - 23 621 418 грн 33 коп., свідчить про те що нотаріус при винесені припису керувався аграрною розпискою яка не відповідає умовам договору на виконання якої остання видана. 
Аграрна розписка від 20.02.2020, посвідчена приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Посвятенком Ю.Д., щодо зобов`язання позивача здійснити поставку кукурудзи 3 класу врожаю 2020 року в строк до 01.12.2020 на забезпечення виконання зобов`язань по Договору поставки № ADV_UKR_1/20  від 20.02.2020, що оспорюється має всі ознаки недійсного правочину, оскільки в такі товарній аграрній розписці від 20.02.2020 відсутній підпис уповноваженої особи ТОВ "АДАМА УКРАЇНА".
Документальне підтвердження обставин непереборної сили були позивачем надіслані 01.12.2020 на адресу відповідача, тобто в межах 20-ти календарних днів з дня початку дії обставини непереборної сили, оскільки днем початку непереборної сили встановлено не позивачем, а Торгово-промисловою палатою України, яка і визначила час початку та час закінчення, що судом першої інстанції залишено поза увагою.
За наведеного позивач вважає що рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі №902/1264/20 є таким що не відповідає дійсним обставинам, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права без повного та об`єктивного з`ясування обставин у справі, без детального дослідження доказів на яких ґрунтується мотивувальна частина рішення.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого просить оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги – відмовити.
На спростування доводів, викладених в апеляційній скарзі, вказує таке.
Законом України "Про аграрні розписки" визначено, що єдиним і достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою є наявність самої аграрної розписки без відмітки про її виконання. Жодних додаткових вимог до кредитора щодо надання документів для одержання виконавчого напису та на підтвердження безспірності його вимог законодавством України не встановлено. Відповідно, нотаріус перевіряє безспірність вимог кредитора за аграрною розпискою виключно на підставі відсутності на ній відмітки про її виконання.
На виконання  вимог, встановлених статтею 89 Закону України "Про нотаріат", на сторінці 2 виконавчого напису, серед іншого, вказано, що цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року та, що стягнуто плату в гривнях в розмірі відповідно до статті 31 Закону України "Про нотаріат". Таким чином, доводи позивача стосовно того, що на виконавчому написі відсутня інформація стосовно дати набрання таким Виконавчим написом юридичної сили та інформації щодо плати за вчинення такої нотаріальної дії, не відповідають дійсним обставинам справи.
Внесення певних змін до Договору поставки не має безпосереднього впливу на безумовне зобов`язання Апелянта, визначене в Аграрній розписці, щодо поставки товару на умовах, які були визначені в такій Аграрній розписці. Видана позивачем Аграрна розписка та Договір поставки є, за своєю правовою природою, двома окремими правочинами. А тому, внесення певних змін до Договору поставки не впливає на юридичну силу самої Аграрної розписки та зобов`язання Апелянта щодо виконання такої Аграрної розписки на умовах, які в ній визначені, до внесення змін до такої Аграрної розписки
За відсутності обставин, які слугують підставою для внесення до Реєстру аграрних розписок запису про припинення Аграрної розписки, дана Аграрна розписка підлягає безумовному виконанню, а у суду відсутні підстави для визнання Виконавчого напису, вчиненого на такій розписці, таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування апеляційної скарги, позивач вказує на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тій обставині, що аграрна розписка, яка в силу положень чинного законодавства є правочином, має ознаки недійсності, з огляду на відсутність на такій Аграрній розписці підпису уповноваженої особи Відповідача.
Однак, відповідні доводи не заявлялися скаржником під час розгляду справи в суді першої інстанції, а тому суд першої інстанції не мав-змоги надати їм належну правову оцінку.
Також, посилається, що нормами Закону України "Про аграрні розписки" не передбачено обов`язку кредитора за аграрною розпискою підписувати таку аграрну розписку.
Скаржником не було дотримано процедури повідомлення про обставини непереборної сили та надання належного документального підтвердження про початок дії обставин непереборної сили.
За наведеного відповідач вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване рішення таким, що було ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі № 902/1264/20, в якому вказує, що:
- нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі всіх документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Позивач не заявляв клопотання до суду про витребування у нотаріуса таких документів;
- в кінці виконавчого напису зазначено, що він набирає чинності з дня його вчинення, а день його вчинення – 18.12.2020 зазначений на початку документа після його назви. 
- державне мито відповідно до статті 19 Закону України "Про нотаріат" можуть стягувати лише державні нотаріальні контори, а приватні нотаріуси відповідно за вчинювані ними нотаріальні дії справляють плату в розмірі відповідно до вимог статті 31 Закону України "Про нотаріат", про що зазначено у виконавчому написі перед підписом нотаріуса;
- питання дійсності або недійсності товарної аграрної розписки, за якою був вчинений виконавчий напис, не є предметом цього спору, а з аналізу норм Цивільного кодексу України та Закону України "Про аграрні розписки" вбачається, що аграрна розписка є правочином одностороннім і не повинна містити підпис кредитора.
Враховуючи викладене, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенко Юрій Дмитрович вважає, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі 902/1264/20, є безпідставною, а тому просить відмовити в задоволенні такої скарги. 

Фермерське господарства "Україна" також не погодилося із додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі 902/1264/20, а тому звернулося із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції у якій просить скасувати таке судове рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відповідача про відшкодування судових витрат відмовити, з таких підстав:
- акт виконаних робіт, що наданий на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, не містить розрахунку часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги відповідачу, що на думку скаржника, свідчить про те, що такі послуги відповідачем є штучно завищені та такими, які не підлягають задоволенню в повній мірі.
- відповідачем при подачі заяви про відшкодування судових витрат був пропущений строк визначений ч.8 ст.129 ГПК України.

Відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішенням Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі 902/1264/20 зазначає, що доводи скаржника є безпідставними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи та вказує таке.
В Додатку Б до Договору про надання правової допомоги, на який, власне, посилається Апелянт, вказано два механізми визначення гонорару Адвокатського об`єднання: (1) шляхом множення погодинних ставок спеціалістів Адвокатського об`єднання на кількість витрачених годин, або (2) в порядку, погодженому з у відповідному Листі-дорученні
Відповідно до Листа-доручення № 1 від 15.01.2021 до Договору про надання правової допомоги, погоджено наступну фіксовану вартість послуг з надання правової допомоги відповідачу у цій справі, а саме: загальна вартість послуг щодо представництва інтересів Відповідача в суді першої інстанції у справі № 902/1264/20 складає 10 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг); в загальна вартість послуг щодо представництва інтересів відповідача в суді апеляційної інстанції у справі №902/1264/20 (щодо оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 про забезпечення позову) складає 3 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг).
Вказує, що між відповідачем та Адвокатським об`єднанням на підставі Листа-доручення № 1, який є невід`ємною частиною Договору про надання правової допомоги, було погоджено фіксований розмір гонорару, який підлягає сплаті на користь Адвокатського об`єднання за результатами надання правової допомоги у цій справі.
Продовжує, що зважаючи на умови Договору про надання правової допомоги та Листа-доручення № 1 щодо визначення вартості правничої допомоги у фіксованому розмірі, критерії, передбачені пунктами 2 та 3 частини 4 статті 126 ГПК (співмірність витрат з часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, та обсягом наданих послуг), у даному випадку застосовуватись не повинні, а тому відповідач не повинен доводити співмірність витрат на правничу допомогу з кількістю годин, які були витрачені Адвокатським об`єднанням для надання відповідних послуг, та, відповідно, надавати детальний опис робіт з розрахунком витраченого часу.
Щодо тверджень позивача про подання заяви про відшкодування судових витрат в межах строку, передбаченого частиною 8 статті 129 ГПК, відповідач зазначає, що 30.03.2021 відповідачем до Суду першої інстанції через засоби поштового зв`язку було подано відповідну заяву, а також, що ввечері 30.03.2021 представник відповідача направив (продублював) відповідні документи на офіційну електронну адресу Господарського суду Вінницької області.
Враховуючи викладене позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20, а додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20 залишити без змін.

Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенка Юрія Дмитровича не скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі 902/1264/20, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судом апеляційної інстанції вказаного судового рішення.

07.06.2021 в судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційних скаргах стверджує, що судом першої інстанції при ухваленні рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 та додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі №902/1264/20 було порушено норми матеріального та процесуального права. 
З огляду на вказане, просив скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі № 902/1264/20 та ухвалити нове, яким в позові відмовити. Також просив скасувати додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20, ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви представника відповідача від про відшкодування судових витрат.
Представник відповідача в судовому засіданні заявив, що з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними, а рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 такими, що відповідають встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційних скарг позивача.
Від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенка Юрія Дмитровича надійшла заява про проведення судового засідання 07.06.2021 без його участі.
Враховуючи приписи ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, клопотання третьої особи про розгляд справи без її участі, колегія суддів визнала за можливе розпочати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені судових рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, а рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі №902/1264/20 та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20 залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 20.02.2020 між Фермерським господарством "Україна" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" (покупець) було укладено Договір поставки № ADV_UKR_1/20 (далі – Договір поставки), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця товар українського походження, вказаний у п.2.1.Договору, а Покупець зобов`язався прийняти такий товар та оплатити його вартість (т. 1, а. с. 19-24).
За умовами п. п. 2.1. – 2.3.1. Договору поставки товаром, що підлягає поставці кукурудза 3 класу  (врожаю 2020 року) у кількості 7 040,976 тон (+/-5% за згодою покупця). Попередня загальна вартість товару з ПДВ 28 345 702 грн. Строк поставки з 01.10.2020 до 01.12.2020.
В п. 5.1. Договору сторони передбачили, що покупець здійснює попередню оплату у сумі, що становить гривневий еквівалент 576 721,32 доларів США, в тому числі ПДВ. Попередня оплата здійснюється покупцем не пізніше 10 банківських днів з дати видачі постачальником покупцю товарної аграрної розписки згідно п.7.1.-7.3. Договору.
Відповідно до п.7.1. Договору протягом 10 - ти банківських днів, починаючи з дати підписання даного Договору, Постачальник зобов`язаний видати покупцю товарну Аграрну Розписку, як забезпечення виконання Постачальником зобов`язань за даним Договором, згідно з інструкціями Покупця. Товарна Аграрна розписка має бути посвідчена нотаріусом, попередньо погодженим Покупцем та її текст повинен бути узгоджений з Покупцем. Товарна Аграрна розписка має бути видана на користь ТОВ "Адама Україна".
25.06.2020 Фермерським господарством "Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору поставки №ADV_UKR_1/20, в якій сторони, серед іншого, дійшли згоди змінити розділ 2 Договору "Інші істотні умови Договору", а саме
Відповідно до Додаткової угоди позивач зобов`язався поставити відповідачу: 2 100 тон           (+/-10%) кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року) у строк з 01.10.2020 до 31.10.2020; 5000,00 тон (+/-5%) кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року) у строк з 01.11.2020 до 30.11.2020 (т. 1, а. с. 269-276).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки, 20.02.2020 позивачем (боржник) було видано відповідачу (кредитор) Товарну Аграрну розписку (далі - Аграрна розписка), відповідно до п.1 якої, ця Аграрна розписка видається Боржником в забезпечення виконання ним зобов`язань за Договором поставки № ADV_UKR_1/20 від 20 лютого, укладеним між боржником та кредитором (т. 1, а. с. 28-41).
Згідно із п. 2 Аграрної розписки, вона  встановлює безумовне зобов`язання боржника здійснити поставку 7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року в строк до 01.12.2020.
Ця Аграрна розписка оцінена в 23 621 418 грн 33 коп. без ПДВ, виходячи з чого для бухгалтерського та податкового обліку вартість товару, що буде передаватися на її виконання становитиме: 1 тона кукурудзи 3 класу = 3 354 грн 85 коп. без ПДВ. Суми, що вказані в п.5 Аграрної розписки, визначені без врахування суми ПДВ, який, якщо застосовується додається до вартості Товару (п. п. 5, 6. Аграрної розписки). 
Відповідно до п. п. 13, 14 Аграрної розписки в забезпечення зобов`язань за Аграрною розпискою боржник передає у заставу майбутній врожай кукурудзи 2020 року з земельних ділянок, що зазначені в п.50 цієї Аграрної розписки. На день збору врожаю предметом застави стає відповідно кількість зібраної сільськогосподарської продукції в загальному обсязі не менше        7 040,976 тон (далі - предмет застави), що буде вирощений на зазначених земельних ділянках. Вартість предмету застави на дату видачі цієї Аграрної розписки сторони визначили в                        23 621 418 грн 33 коп. без ПДВ.
Аграрна розписка вважається виданою з дня її реєстрації в Реєстрі аграрних розписок і діє до повного її виконання. Відомості про предмет застави за Аграрною розпискою вносяться до Держаного реєстру обтяжень рухомого майна (п.35. Аграрної розписки). 
Відповідно до п. 37. Аграрної розписки кредитор зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня отримання повного виконання боржником зобов`язання за Аграрною розпискою зробити на Аграрній розписці напис "Виконано", що скріплюється підписом та печаткою кредитора, і повернути таку Аграрну розписку боржнику.
Кредитор набуває право звернути стягнення на предмет застави за цією Аграрною розпискою, якщо на момент настання строку виконання зобов`язань, визначеного в п.2 цієї Аграрної розписки, воно не буде виконано повністю. Кредитор має право звернути стягнення на майбутній врожай, що виступає заставою за цією Аграрною розпискою, а після збору врожаю Кредитор має право звернути стягнення на відповідну кількість зібраної сільськогосподарської продукції, а у разі їх недостатності для задоволення вимог Кредитора на іншу сільськогосподарську продукцію, яка буде вирощена на земельних ділянках, зазначених в п. 50 цієї Аграрної розписки, будь - яким способом, що не суперечить законодавству України за своїм вибором та на свій розсуд. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених цією Аграрною розпискою, Боржник несе відповідальність, згідно законодавства України, умов Договору поставки та положень цієї Аграрної розписки (п.38. Аграрної розписки).
Відповідно до п. 42. Аграрної розписки, остання може бути змінена та/або доповнена лише за попередньою письмовою згодою Кредитора, справжність підпису на якій має бути нотаріально засвідчена.
Аграрна розписка була посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. за реєстровим № 338.
Відповідно до Витягу з реєстру аграрних розписок щодо розписки № 3067 відомості про Аграрну розписку були внесенні до Реєстру аграрних розписок за номером в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 338 (т. 2, а. с. 90-96).
Згідно із Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №64910638 від 20.02.2020 предмет застави за Аграрною розпискою внесено до Держаного реєстру обтяжень рухомого майна (т. 2, а. с. 97).
На виконання вимог п. 5.1. Договору  поставки, відповідач здійснив попередню оплату за Договором поставки на користь позивача у сумі, що становила гривневий еквівалент 576 721,32 доларів США (у тому числі ПДВ) - 14 109 488 грн 62 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 584 від 21.02.2020 (т.2 а.с.74).
В той же час, позивач свої зобов`язання щодо поставки відповідачу товару в встановлені Договором поставки, Аграрною розпискою строки, не виконав.
При цьому, суд зазначає, що Аграрна розписка не містить напису про повне або часткове виконання.
Із наявних в матеріалах справи листів № 322 від 11.11.2020 та № 334 від 16.11.2020 вбачається, що позивач звертався до відповідача з пропозиціями щодо перегляду цінової політики на товар (т. 2, а. с. 103-104). 
В подальшому, відповідач звернувся до ФГ "Україна" із письмовою вимогою № 598 від 17.12.2020 про усунення порушення виконання зобов`язання, відповідно до якої вимагав негайно не пізніше 1 дня, з моменту отримання вимоги, виконати свої зобов`язання та поставити кукурудзу 3 класу врожаю 2020 року у кількості 7 040,976 тон загальною вартістю 23 621 418 грн 33 коп. (т. 2, а. с. 106-109)
У відповіді № 400 від 22.12.2020  на письмову вимогу № 598 від 17.12.2020 ФГ "Україна" вказав про існування обставин, які призвели до істотних змін умов договору, які потрібно врегулювати та на необхідність приведення у відповідність Товарної Аграрної розписки (т. 1, а. с. 118).
За таких обставин, відповідач звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Посвятенка Ю.Д. для вчинення виконавчого напису на Аграрній розписці з метою звернення стягнення  на предмет застави.
18.12.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. на Аграрній розписці було вчинено Виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 1965; т. 1, а. с. 47), на підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", ст. ст. 7,13 Закону України "Про аграрні розписки", пункту 12 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості  провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 про витребування у боржника - Фермерського господарства "Україна" шляхом передачі предмету застави на користь стягувача (кредитора за Товарною аграрною розпискою) - Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" на підставі Товарної аграрної розписки, посвідченої 20.02.2020, номер за реєстром 338, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Юрієм Дмитровичем, дата реєстрації в Реєстрі аграрних розписок 20.02.2020, номер запису 3067, реєстратор - приватний нотаріус Посвятенко Ю.Д., якою встановлено безумовне зобов`язання боржника здійснити поставку 7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року в строк до 01.12.2020.
Строк за який проводиться стягнення: з 20.02.2020 по 01.12.2020.
Предмети застави, які підлягають витребуванню шляхом вилучення та передачі ТОВ "Адама Україна":
- 7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року, вирощеної на земельних ділянках, зазначених в п.50 Товарної аграрної розписки, посвідченої 20.02.2020, номер за реєстром 338, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком  Ю.Д.;
- у разі недостатності зібраного врожаю для повного погашення за рахунок такої сільськогосподарської продукції зобов`язань боржника за вказаною аграрною розпискою - майбутній врожай будь - якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується або буде вирощуватися боржником за аграрною розпискою на зазначених земельних ділянках до повного виконання зобов`язань боржника за вищевказаною аграрною розпискою.
21.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем, за заявою Генерального директора ТОВ "Адама Україна" Кашпор Д.В. відкрито виконавче провадження ВП № 63974357 з примусового виконання Виконавчого напису № 1965 виданого 18.12.2020, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2020 (т. 1, а. с. 48).
Згідно постанови від 22.12.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем виявлено у боржника зерно кукурудзи в кількості приблизно 3 000 тон, на підставі чого останнім накладено арешт на зерно кукурудзи в кількості приблизно 3 000 тон, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Стара Прилука, вул. Промислова (колишня вул. Островського), 29 (т. 1, а. с. 49).
Відповідно до постанови від 04.01.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчий документ - виконавчий напис № 1965 від 18.12.2020 повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна (т. 1, а. с. 176).
Постановою від 28.01.2021 (ВП №64319829) накладено арешт на майно боржника, а саме:          7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року, вирощеної на земельних ділянках, зазначених в п. 50 Товарної аграрної розписки, посвідченої 20.02.2020, номер за реєстром 338 (т. 2, а. с. 208-209).
Фермерське господарство "Україна" вважаючи, що виконавчий напис вчинений на підставі документів, які містили неправдиву інформацію відносно кількості, вартості та строків поставки товару, а також, що нотаріус не дослідив документи, на підставі яких видано аграрну розписку, вчинив виконавчий напис на підставі документів, які не відповідають дійсності та порушив вимоги щодо змісту виконавчого напису, звернулося до суду з цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.
Відповідно до преамбули Закону України "Про аграрні розписки" цей закон регулює відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, визначає порядок їх реєстрації та спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів.
Статтею 1 Закону України "Про аграрні розписки" визначено, що: 
аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах;
боржник за аграрною розпискою це особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах;
кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом;
Згідно із ст. 3 Закону України "Про аграрні розписки" товарна аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника за аграрною розпискою здійснити поставку узгодженої сільськогосподарської продукції, якість, кількість, місце та строк поставки якої визначені аграрною розпискою.
Відповідно до статті 4 Закону України "Про аграрні розписки" товарні аграрні розписки складаються в письмовій формі на бланку, підлягають нотаріальному посвідченню і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені), якщо інше не передбачено цим Законом. 
Товарна аграрна розписка має містити такі обов`язкові реквізити: 1) назва Товарна аграрна розписка; 2) строк поставки сільськогосподарської продукції; 3) реквізити кредитора та умови про подальшу передачу прав за аграрною розпискою; 4) предмет - зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції, визначення її кількості та якості. Формули перерахунку кількості сільськогосподарської продукції у разі поставки сільськогосподарської продукції іншої якості; 5) умови та місце поставки сільськогосподарської продукції; 6) опис предмета застави, у тому числі інформація щодо кількості заставленого рухомого майна, кадастрового номера, місця розташування, правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких вирощується заставлений майбутній врожай сільськогосподарської продукції; 7) дата та місце видачі; 8) ім`я боржника, його місце реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків (номер та серія паспорта у разі, якщо особа через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідні податкові органи) та підпис - для фізичних осіб. Найменування, адреса місцезнаходження, код ЄДРПОУ, підпис уповноваженої особи - для юридичних осіб. Боржник та кредитор можуть домовитися про включення до тексту товарної аграрної розписки додаткових умов, що не суперечать положенням цього Закону. Документ, що не відповідає вимогам цієї статті, не є аграрною розпискою.
Судом апеляційної інстанції вище встановлено, що 20.02.2020 між ФГ "Україна" та ТОВ "Адама Україна" було укладено Договір поставки № ADV_UKR_1/20, а з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки, ФГ "Україна" видало відповідачу Товарну Аграрну розписку, предметом якої є безумовне зобов`язання позивача здійснити поставку 7 040,976 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року в строк до 01.12.2020.
Дослідивши аграрну розписку, яка укладена між сторонами та зареєстрована в реєстрі за №338, суд зазначає, що вказана аграрна розписка відповідає вимогам статті 4 Закону України "Про аграрні розписки".
Вказаною нормою права також і спростовуються твердження позивача про недійсність Аграрної розписки, з підстав відсутності на ній підпису уповноваженої особи ТОВ "Адама Україна", оскільки ні нею, ні іншими нормами Закону України "Про аграрні розписки" не встановлено вимоги кредитора за аграрною розпискою підписувати таку аграрну розписку.
Частиною 4 статті 7 Закону України "Про аграрні розписки" передбачено, що застава майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції за аграрною розпискою наділяє кредитора правом у разі невиконання боржником зобов`язання за аграрною розпискою у порядку примусового виконання зобов`язання боржника за аграрною розпискою одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції переважно перед іншими кредиторами цього боржника за аграрною розпискою.
Товарні аграрні розписки виконуються шляхом здійснення поставки вказаної в аграрній розписці сільськогосподарської продукції від боржника за аграрною розпискою до кредитора за аграрною розпискою на погоджених ними умовах поставки (ч. 3 ст. 12 Закону України "Про аграрні розписки").
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про аграрні розписки" наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.
У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки (частина 2 статті 13 Закону України "Про аграрні розписки").
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.03.2021 у справі № 910/14168/19 сама по собі відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання аграрної розписки,   свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.
Суд зазначає, що поставка товару, за умовами аграрної розписки, повинна була здійснена ФГ "України" в строк до 01.12.2020. 
Однак, на Аграрній розписці відсутній відповідний напис відповідача про її виконання, а позивачем також не надано інших доказів підтвердження виконання ним Аграрної розписки, а тому суд констатує, що у ФГ "України" було невиконане безумовне зобов`язання перед ТОВ "Адама Україна", вимоги останнього за аграрною розпискою є безспірними, а тому відповідач правомірно звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
При цьому, суд надаючи оцінку твердженням скаржника про невідповідність зобов`язань позивача за Аграрною розпискою зобов`язанням за Договором поставки № ADV_UKR_1/20, з врахуванням змін, внесеними Додатковою угодою № 1 від 25.06.2020, зазначає таке.
За приписами ст. ст. 1, 5 Закону України "Про аграрні розписки" аграрна розписка - товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах. Товарна аграрна розписка - це аграрна розписка, що встановлює безумовне зобов`язання боржника за аграрною розпискою здійснити поставку узгодженої сільськогосподарської продукції, якість, кількість, місце та строк поставки якої визначені аграрною розпискою. 
Тобто, законом передбачено, що саме товарна аграрна розписка встановлює зобов`язання боржника та фактично є самостійним документом, оскільки сам боржник підтверджує кредитору свій обов`язок щодо поставки узгодженого товару, а зміна умов договору, на забезпечення виконання якого видану таку розписку, не є підставою для внесення змін в аграрну розписку.
Також, суд бере до уваги, що виконання аграрної розписки не повинно залежати від факту оскарження чи недійсності положень забезпечуваного договору. Така правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 910/14168/19.
За приписами статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.
Згідно із статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. 
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .
Відповідно до п.12 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за нотаріального посвідченими аграрними розписками подаються:
а) оригінал аграрної розписки без відмітки про її виконання;
б) засвідчена кредитором копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику;
в) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
Отже, чинним законодавством визначено вичерпний перелік документів, що подаються нотаріусу для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за аграрною розпискою.
Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц.
Вчинення виконавчих написів здійснюється нотаріусом главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок).
Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно з підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені   Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Як зазначено вище, відповідно до пункту 12 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, до таких документів відноситься, зокрема, аграрна розписка.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: оригінал аграрної розписки без відмітки про її виконання, засвідчені кредитором копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання (підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 Порядку).
Відповідно до пояснень приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенка Юрія Дмитровича (т. 1, а. с. 157-158), для вчинення виконавчого напису представником ТОВ "Адама України", йому було надано:
- оригінал Товарної аграрної розписки, посвідченої приватним нотаріусом 20.02.2020 за реєстровим № 338 та зареєстрованої того ж дня в Реєстрі аграрних розписок за № 3067, без відмітки  про її виконання;
- засвідчену кредитором копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання від 17.12.2020 № 598;
- оригінал накладної № 2102802068934 від 18.12.2020 щодо приймання АТ "Укрпошта" відправлення з описом вкладення на адресу ФГ "Україна";
- оригінал опису документів, що направляються цінним листом, № 2102802068934 від 18.12.2020 з календарним штампом Вінницького відділення Укрпошти № 28 та підписом працівника зв`язку щодо перевірки вкладення.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що копії вказаних документів наявні в матеріалах справи (т. 2, а. с. 75-88, 106-109).
За заведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого господарського суду, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за вказаною вище Аграрною розпискою було надано приватному нотаріусу всі необхідні документи.
При цьому, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при досліджені питання дійсності надання відповідачем документів для виконання спірного виконавчого напису послався на пояснень нотаріуса, без з`ясування чи витребовування оригіналів наданих ТОВ "Адама України" документів нотаріусу, позивач фактично перекладає на суд свій обов`язок доказування, що суперечить приписам ст. 74 ГПК України. Тому, такі твердження ФГ "Україна" відхиляються судом апеляційної інстанції 
Також, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса (стаття 89 Закону України "Про нотаріат").
Відповідно до виконавчого напису, він набирає чинності з дня його вчинення, а такий  день його вчинення - 18.12.2020 - зазначений на початку документа після його назви. 
За приписами ст. 19 Закону України "Про нотаріат" за вчинення нотаріальних дій державні нотаріуси справляють державне мито у розмірах, встановлених чинним законодавством.
Статтею 31 Закону України "Про нотаріат" приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою. 
Тобто, державне мито відповідно до ст. 19 Закону України "Про нотаріат" можуть стягувати лише державні нотаріальні контори, в той час, як приватні нотаріуси за вчинення нотаріальні дії справляють плату в розмірі відповідно до вимог ст. 31 Закону України "Про нотаріат", про що також зазначено у виконавчому написі перед підписом нотаріуса.
Щодо посилання позивача на обставини непереборної сили, суд зазначає таке.
Відповідно до листа № 355 від 27.11.2020 позивач повідомив відповідача про обставини непереборної сили, на підтвердження чого сертифікат № 3100-20-1834, згідно якого дата настання форс - мажорних обставин - 13.05.2020, дата закінчення - 09.10.2020 (т. 2, а. с. 98-100)
За умовами п.9.2. Договору поставки сторона, для якої невиконання зобов`язань за Договором стало неможливим внаслідок настання обставин непереборної сили, зобов`язана негайно, але не пізніше 10 календарних днів після початку їх дії, письмово повідомити другу сторону про початок, суть та можливий строк дії таких обставин. документальне підтвердження надається протягом 20 календарних днів з дня початку дії обставин непереборної сили. Несвоєчасне надання вказаного документального підтвердження, а також несвоєчасне повідомлення про настання обставин непереборної сили позбавляє відповідну сторону права посилатися на ці обставини, як на причини невиконання зобов`язань за Договором та, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання таких обставин.
При цьому, доводи позивача, що про такі обставини він мав повідомити відповідача протягом 20-ти календарних днів з дня отримання офіційного підтвердження від Торгово-промислової палати України не гуртуються на умовах Договору поставки, а тому такі доводи та похідні від них твердження відхиляються судом апеляційної інстанції.
За наведеного, висновки суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про недотримання позивачем вимог умов Договору поставки щодо строків письмового повідомлення відповідача про початок дії обставин непереборної сили та надання відповідачу документального підтвердження дії обставин непереборної сили, позбавило його права посилатися на обставини непереборної сили, як на причини невиконання зобов`язань за Договором та, як на підставу звільнення від відповідальності за невиконання або неналежне виконання таких обставин.
Відповідно до    ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.
В силу приписів   ст. 74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі № 902/1264/20, не підтверджуються встановленими обставинами справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до   ст. 276 ГПК України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі № 902/1264/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на вказане судове рішення - без задоволення.
Щодо апеляційної скарги Фермерського господарства "Україна" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20, суд зазначає таке.
31.03.2021 на електронну адресу суду першої інстанції надійшла заява відповідача від 30.03.2021 (вх. №01-34/2991/21 від 31.03.2021) з додатками скріплена електронним цифровим підписом представника відповідача – адвоката Бідного Є.М. про відшкодування судових витрат у справі, в якій представник просив суд стягнути з Фермерського господарства "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 437 580 грн та сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 у справі № 902/1264/20 про забезпечення позову та за подання заяви про зустрічне забезпечення у цій справі в загальному розмірі 3 405 грн (т. 3, а. с.95-175).
Як вбачається із доданих до такої заяви документів, вона була направлена на електронну адресу суду 30.03.2021 о 21:01 год. та зареєстрована судом першої інстанції 31.03.2021 (т. 3, а. с. 174-175).
Окрім того, ідентичну заяву позивач надіслав на адресу суду засобами поштового зв`язку 30.03.2021, що підтверджується відміткою поштового відправлення на описі вкладення та конверті (т. 3, а. с. 255-256).
Тому, твердження скаржника про пропуск відповідачем строку, встановленого ч.8 ст.129 ГПК України, спростовуються матеріалами справи. 
Частиною 1   статті 244 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3   ст. 244 ГПК України   суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове      рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Судом звертає увагу на те, що додаткове судове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.
Положеннями статті 16 ГПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Відповідно до приписів   статті 123 ГПК України   судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з приписами   статті 126 ГПК України   витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18.
Частиною 8   статті 129 ГПК України   передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до Договору про надання правової допомоги (т. 3, а. с. 210-213), укладеного 15.01.2021 між ТОВ  "Адама України" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Бейкер Макензі" (Адвокатське об`єднання), на замовлення Клієнта, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу на умовах, що зазначені у Договору, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.
На підставі цього Договору Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту (п. 1.2. Договору)
Пунктом 1.3. Договору узгоджено види правової допомоги, які за зверненням Клієнта може надати Адвокатське об`єднання.
Відповідно до п. 2.1. Договору правова допомога за Договором може безпосередньо надаватися будь-яким адвокатом Адвокатського об`єднання чи іншим спеціалістом, призначеним керівництвом  Адвокатського об`єднання.
За змістом п. 5.1. Договору Клієнт сплачує юридичні послуги та інші суми, визначені далі, за надану Адвокатським об`єднанням правову допомогу на підставі рахунків, виставлених Адвокатським об`єднанням. Порядок розрахунку напрацьованих  Адвокатським об`єднанням юридичних гонорарів та інших сум викладений у Додатку Б, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п. 5.2.  Адвокатське об`єднання зобов`язане включати у виставлені ним рахунки ПДВ та інші податки окремим рядком, якщо обов`язок їхньої сплати передбачений чинним законодавством України.
Цей Договір набирає чинність з дати його підписання обома Сторонами та дії до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним. (п. 7.1. Договору)
За змістом Додатку Б до Договору (т. 3, а. с. 216-217) Клієнт зобов`язався оплатити надані  Адвокатським об`єднанням послуги - гонорар, який визначається шляхом множення кількості годин, витрачених на роботу з його справами, на постійні та звичайні погодинні ставки  Адвокатського об`єднання, якщо інше не передбачено в Листах-дорученнях.
В Листі-дорученні № 1 (т. 3, а. с. 218-221) Адвокатське об`єднання підтвердило згоду на виконання певного ряду доручень, зокрема: представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції у справі № 902/1264/20 (щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 18.12.2020 на товарній аграрній розписці, виданій ФГ "України" 20.02.2020) (п.1); представництво інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції у справі № 902/1264/20 щодо оскарження ухвали про забезпечення позову від 30.12.2020. (п. 4)
За погодженням Сторін, загальна вартість послуг щодо:
- представництва  інтересів Клієнта в суді першої інстанції у справі № 902/1264/20,  складає 10 000 доларів США ) без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг); 
- представництва інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції у справі № 902/1264/20 (щодо оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 про забезпечення позову) складає 3 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі  надання послуг).
За погодженими умовами оплати, сплата розміру правової допомоги та відшкодування витрат Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом у гривнях у розмірі, вказаному в рахунках Адвокатського об`єднання.  Відповідна гривнева сума визначається Адвокатським об`єднанням у рахунку за курсом продажу (USD/EUR) банком Райффайзен Банк Аваль його клієнтам, вказаному на веб-сторінці www.aval.ua станом на дату виставлення рахунка Адвокатського об`єднання. Якщо такий курс є нижчим від офіційного курсу Національного банку України (НБУ) для цієї валюти станом на дату виставлення рахунка, Адвокатське об`єднання має право використовувати офіційний курс НБУ при виставленні рахунка. Клієнт зобов`язаний здійснити оплату за послуги в день отримання рахунку-фактури в гривнях.
На підтвердження факту надання відповідачу професійної правничої допомоги адвокатом Бідним Є.М.  під час розгляду справи, який, відповідно до наказу Адвокатського об`єднання "Бейкер Макензі" №4 від 30.08.2019,  є адвокатом  Адвокатського об`єднання "Бейкер Макензі", відповідачем надано копії наступних документів:
- рахунку № 9890000020 від 25.03.2021 на суму 336 600 грн (т. 3, а. с. 221);
- рахунку № 9890000021 від 25.03.2021 на суму 100 980 грн (т. 3, а. с. 223);
- Акту надання юридичних послуг від 25.03.2021 на суму 437 580 грн з ПДВ (т. 3, а. с. 224);;
- платіжного доручення № 1157 від 26.03.2021 на суму 336 600 грн (т. 3, а. с. 226);;
- платіжного доручення № 1158 від 26.03.2021 на суму 100 980 грн (т. 3, а. с. 227);.
Відповідно до Акту надання юридичних послуг від 25.03.2021 на суму 437 580 грн, останній містить найменування послуг наданих адвокатом, а саме: представництво інтересів Клієнта у справі № 902/1264/20 (щодо позову про визнання виконавчого напису, вчиненого на ТАР від 20.02.2020, таким, що не підлягає виконанню; представництво інтересів Клієнта у справі № 902/1264/20 щодо оскарження ухвали про забезпечення позову в апеляційному порядку (блок 1 та блок 4 Листа-доручення №1 від 15.01.2021).
Як зазначено судом першої інстанції такий Акт не містить розрахунку часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги відповідачу, а відповідно до Додатку Б до Договору розмір гонорару визначається шляхом множення кількості годин, витрачених на роботу зі справами відповідача, на постійні та звичайні погодинні ставки Адвокатського об`єднання. 
При цьому, суд бере до уваги, що в Додатку Б до Договору також вказано, що відповідач сплачує обґрунтований гонорар, який визначається шляхом множення кількості годин, потрачених на роботу з його справами, на постійні та звичайні погодинні ставки, якщо інше не передбачено в Листах-дорученнях.
Відповідно до Листа-доручення № 1 від 15.01.2021 до Договору про надання правової допомоги, між Клієнтом та Адвокатським об`єднанням погоджено фіксовану вартість послуг з надання правової допомоги відповідачу у цій справі, а саме:
- загальна вартість послуг щодо представництва інтересів Відповідача в суді першої інстанції у справі № 902/1264/20 складає 10 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг);
- загальна вартість послуг щодо представництва інтересів Відповідача в суді апеляційної інстанції у справі № 902/1264/20 (щодо оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від ЗО грудня 2020 року про забезпечення позову) складає 3 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг.
Дослідивши означені докази, оцінивши їх на предмет підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
За ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5, 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Вказана правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у додаткових постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху . ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають гонорар успіху, ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22.02.2005 у справі Пакдемірлі проти Туреччини ( Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала гонорар успіху у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд бере до уваги, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи викладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи обставини цієї справи, вказані  вище, суд вважає, що 75 000 грн становлять співмірні і розумні витрати відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі та саме таку суму необхідно стягнути з Фермерського господарства "України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адама Україна".
Тому, висновки суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованими, здійсненими на підставі поданих сторонами доказів, з урахуванням всіх обставин справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.  
Щодо додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20 в частині стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 30.12.2020 про забезпечення позову, залишення за позивачем витрат по оплаті судового збору за подання заяви про зустрічне забезпечення, суд зазначає, що скаржник не зазначає підстав не згоди з таким додатковим рішенням в означеній частині. Отже, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для вигоду за межі доводів апеляційної скарги. 
За наведеного, суд апеляційної інстанції, на підставі ст. 276 ГПК України, залишає додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20 без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20 - без задоволення.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі № 902/1264/20 залишити без задоволення, а  рішення Господарського суду Вінницької області від 25.03.2021 у справі № 902/1264/20 - без змін.
2. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Україна" на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20 залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 05.04.2021 у справі № 902/1264/20 - без змін.
3. Справу № 902/1264/20  надіслати Господарському суду Вінницької області.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "09" червня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Петухов М.Г. 

Суддя                                                                                              Гудак А.В. 

Суддя                                                                                              Маціщук А.В.