УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 612/509/20
провадження № 51-2114 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                  ОСОБА_1 ,
суддів                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від                                      24 листопада 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 січня                         2021 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка-1 та жителя АДРЕСА_1 ,  
засуджено за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено покарання на строк 5 років позбавлення волі. 
2. За обставин детально викладених у вироку, суд визнав доведеним, що 25 липня            2020 року близько 01:30, ОСОБА_5 прийшов до території домоволодіння ОСОБА_6 , переліз через паркан, та з території двору таємно викрав спортивний велосипед марки «Tokaido», який належить ОСОБА_6 , після чого з місця події зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 3599 грн.
Крім того, 01 серпня 2020 року близько 05:00 ОСОБА_5 прийшов до території домоволодіння ОСОБА_7 та через отвір в паркані проник на територію цього домоволодіння звідки викрав велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_7 , після чого з місця події зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1132 грн.
Крім того, 20 серпня 2020 року близько 01:30 ОСОБА_5 прийшов до території домоволодіння ОСОБА_8 та шляхом відкриття вхідної хвіртки зайшов на огороджену територію цього домоволодіння звідки з території двору таємно викрав велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_8 після чого з місця події зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав                              ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 1390 грн.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 , призначивши остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. 
4. При цьому, захисник зазначає, що суди попередніх інстанцій, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , не врахували всіх обставин, що пом`якшують призначене покарання. 
Оцінка суду

5.  Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке. 
6. Доводи касаційної скарги сторони захисту про суворість призначеного засудженому покарання, є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку  обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захисник.
7. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
8. Як убачається з наданих до касаційної скарги судових рішень, при призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, який раніше неодноразово судимий у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, має не зняті і не погашені судимості, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставини, що пом`якшують покарання.
9. Отже, суд першої інстанції правильно призначив покарання ОСОБА_5 відповідно до приписів статті 65 КК, у межах санкції частини 3 статті 185 КК, тому колегія суддів вважає доводи касаційної скарги про призначення надто суворого покарання безпідставними. 
10. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не знайшов підстав для призначення більш м`якого покарання. Апеляційний суд надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційної скарги сторони захисту, які аналогічні доводам касаційної скарги. Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.
11. За таких обставин, підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання за доводами, викладеними у касаційній скарзі захисника, касаційний суд не вбачає.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданої до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника                           ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 січня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                     ОСОБА_2                             ОСОБА_3