Постанова 
Іменем України 
 
26 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 185/332/16
провадження № 61-14828св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. 
суддів: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Остапулєю Наталією Петрівною, на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2018 року в складі судді Палюх Т. Д. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року в складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2016 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»), який в ході розгляду справи уточнив, та остаточно просив:
-          визнати незаконним припис начальника зміна з охорони праці ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від                     22 вересня 2015 року  № 799/8 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та проведення повторного (позапланового) навчання з наступною перевіркою знань;
-          визнати незаконним розпорядження директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» від 23 вересня                2015 року № 3897 про проведення перевірки знань з питань охорони праці щодо нього;
-          визнати незаконним протоколи комісії з перевірки знань з питань охорони праці від 25 вересня 2015 року та від 17 листопада                    2015 року;
-          визнати незаконним розпорядження директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25 вересня                   2015 року  № 3930 про тимчасове переведення та направлення його на позапланову перевірку знань;
-          визнати незаконним розпорядження директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» від 04 листопада 2015 року № 198/3 про переведення його учнем постачальника кріпільних матеріалів в шахту на дільницю підготовки виробництва та матеріальний склад ( бригада № 2) з 04 листопада 2015 року;
-          визнати незаконним розпорядження директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 18 січня                  2016 року № 10/5к про звільнення його з роботи учня постачальника кріпільних матеріалів в шахту на дільницю підготовки виробництва та матеріальний склад (бригада № 2) у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України;
-          поновити його на роботі в шахті  ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» стовбуровим підземним третього розряду з повним робочим днем з 04 листопада 2015 року;
-          стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2015 року по                27 квітня 2017 року в розмірі 129 621, 49 грн;
-          стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на його користь 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
Позов мотивований тим, що з 11 липня 2003 року він працював на шахті «Благодатна» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а з 19 червня 2015 року був переведений стовбуровим підземним третього розряду з повним робочим днем у шахту ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
У серпні 2015 року між ним та дирекцією шахти ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» виникла конфліктна ситуація, після чого під час виконання роботи начальник зміни з охорони праці почав задавати йому питання, спрямовані на перевірку знань з охорони праці.  
Приписом від 22 вересня 2015 року № 799/2 начальник зміни з хорони праці засвідчив, що виявив допущені ним порушення, запропонував притягнути до дисциплінарної відповідальності та провести позапланове навчання з наступною перевіркою знань. 
Розпорядженням директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» від 23 вересня 2015 року № 3897 його було направлено на позаплановий інструктаж з питань охорони праці з наступною перевіркою знань.
У зв`язку з незадовільними результатами тестування розпорядженням директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 25 вересня 2015 року № 3930 його відсторонено від виконання робіт з підвищеною небезпекою та направлено до відділу з адміністрування персоналу для надання місця роботи без підвищеної небезпеки на період до повторної перевірки знань. 
Погодившись на пропозицію заступника начальника дільниці, він написав заяву про переведення його учнем постачальника кріпільних матеріалів у шахту на дільницю підготовки виробництва та матеріальний склад з                    04 листопада 2015 року. 
17 листопада 2015 року він знову проходив тестування, результат якого був незадовільний. 
На підставі розпорядження директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» від 11 січня 2016 року його, як учня, направлено на кваліфікаційний іспит за професією «постачальник кріпільних матеріалів в шахту», проте у зв`язку з не проведенням відповідачем навчання він відмовився складати іспит та виконувати розпорядження. 
Розпорядженням директора ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 18 січня 2016 року № 10/5к його звільнено з роботи учня постачальника кріпільних матеріалів в шахту на дільницю підготовки виробництва та матеріальний склад (бригада № 2) у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації згідно з пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України.
Посилаючись на те, що направлення його на позачергову перевірку є незаконним, оскільки він не допускав порушень; спеціаліст служби охорони праці не мав права самостійно проводити перевірку знань; він не був ознайомлений з умовами тестування; подаючи заяву про переведення його учнем постачальника кріпільних матеріалів в шахту, вважав, що переведення є тимчасовим до здачі тестів з охорони праці за професією стовбуровий підземний,  ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2018 року відмовлено.
 
Суд першої інстанції встановивши, що дії відповідача щодо звільнення позивача на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України є правомірними, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
При цьому судом враховано, що позивач двічі проходив тестування з питань охорони праці, проте показав незадовільні знання. 
Оскільки у зв`язку з не підтвердженням належних знань з охорони праці ОСОБА_1 за його згодою було переведено на іншу роботу учнем постачальника кріпільних матеріалів в шахту, проте від обов`язкового складання для нього, як учня, іспиту на відповідність професії постачальника кріпільних матеріалів в шахту позивач відмовився, місцевий суд вважав таку відмову ОСОБА_1 відмовою від працевлаштування на підприємстві.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2018 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про дотримання відповідачем вимог трудового законодавства під час видачі оскаржуваних розпоряджень та звільнення позивача. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів
У серпні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Остапуля Н. П. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.  
Касаційна скарга мотивована тим, що на момент обстеження начальником зміни з охорони праці дільниці, на якій працював позивач, останній жодним чином не порушував вимоги діючих на підприємстві нормативно-правових актів з питань охорони праці, у зв`язку з чим незаконно був направлений на позапланову перевірку. Оскільки направлення ОСОБА_1 на позапланову перевірку знань з питань охорони праці є незаконним, то і сама перевірка (тестування) та протоколи, складені за результатами цієї перевірки, є незаконними. Позивач пройшов усі обов`язкові навчання та чергові перевірки з питань охорони праці за професією стволового підземного, а тому його відсторонення від роботи є незаконним. Незаконне відсторонення ОСОБА_1 від робіт з підвищеною небезпекою стало підставою для погодження останнього на тимчасове переведення на посаду учня постачальника кріпільних матеріалів. Відповідач порушив вимоги частини другої статті 40 КЗпП України, оскільки під час звільнення не запропонував позивачу іншу посаду.
Короткий зміст відзиву на касаційну скарга та узагальнення його доводів
У жовтні 2019 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Відзив мотивований тим, що суди попередніх інстанцій ухвалили законе та обґрунтоване рішення, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, правильно застосували норми матеріального права та дотримались норми процесуального права. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                        12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу № 185/332/16 з суду першої інстанції.             
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                           17 травня 2021 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про визнання переведення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди призначено до розгляду.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що з 10 вересня 2004 року позивач працював електрослюсарем підземним шахти «Благодатна», а 19 червня 2015 року на підставі розпорядження № 109/5к переведений стовбуровим третього розряду з повним робочим днем в шахті ВСП «ШУ імені Героїв Космосу» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля». 
Приписом від 22 вересня 2015 року № 799/2, виданим начальником зміни з охорони праці, виявлено порушення, а саме: стовбуровий підземний дільниці ШТ-2 ОСОБА_1 знаходився на робочому місці без жетону, при опитуванні на знання ПЛА (користування вогнегасником, саморятівником, перелік можливих аварій та аварійних ситуацій в шахті та дії працівника при їх виникненні, правила надання першої медичної допомоги), показав незадовільні результати. Запропоновано притягти ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, провести повторне позапланове навчання з наступною перевіркою знань.
Розпорядженням від 23 вересня 2015 року № 3897 ОСОБА_1 направлено на позаплановий інструктаж з питань охорони праці з наступною перевіркою знань.
25 вересня 2015 року ОСОБА_1 пройшов тестування з питань охорони праці.  Відповідно до звіту про результати тестування показав незадовільні знання.
Розпорядженням від 25 вересня 2015 року № 3930 «Про тимчасове переведення та направлення на позапланову перевірку знань» зобов`язано відсторонити стовбурового підземного дільниці ШТ-2 ОСОБА_1 від виконання робіт з підвищеною небезпекою та направити до відділу з адміністрування персоналу для надання місця роботи без підвищеної небезпеки на період до повторної перевірки знань з оплатою за виконану роботу. У разі відмови від переведення - відсторонити від роботи без збереження заробітної плати на період до повторного складання іспиту. Начальнику дільниці ШТ-2 Разводову А. А. організувати індивідуально позапланове навчання з ОСОБА_1 .
На підставі заяви ОСОБА_1 розпорядженням від 04 листопада 2015 року № 198/3к його переведено учнем постачальника кріпільних матеріалів в шахту на дільницю підготовки виробництва та матеріальний склад бригада № 2 зі збереженням середнього заробітку за попереднім місцем роботи протягом двох тижнів.
Після проведення з ОСОБА_1 інструктажу за професією постачальник кріпільних матеріалів останній приступив до роботи. 
17 листопада 2015 року проведена перевірка знань ОСОБА_1 , який відповідно до звіту показав незадовільні знання.
Розпорядженням від 11 січня 2016 року № 85 ОСОБА_1 , як учня, було направлено на кваліфікаційний іспит за професією «постачальник кріпільних матеріалів в шахту» до учбового пункту шахти «Благодатная»                      14 січня 2016 року із звільненням в цей день від роботи та збереженням середнього заробітку.
У заяві від 14 січня 2016 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля», що відмовляється складати призначений іспит та виконувати розпорядження адміністрації до винесення судом рішення у справі за його позовом про визнання переведення незаконним, про що складений відповідний акт.
18 січня 2016 року на засіданні профспілкового комітету ППО ПРУП шахти «Благодатна» розглянуто подання адміністрації ШУ імені «Героїв Космосу» про надання згоди на звільнення учня постачальника кріпільних матеріалів в шахту ОСОБА_1 та постановлено: враховуючи, що ОСОБА_1 не підтвердив свою кваліфікацію за професією, мав неодноразові дисциплінарні стягнення, надати адміністрації ШУ згоду на звільнення, оскільки ОСОБА_1 відмовився від складання іспиту за професію постачальник кріпільних матеріалів в шахту.
Розпорядженням від 18 січня 2016 року № 10/5-к учень постачальника кріпильних матеріалів в шахту ОСОБА_1 звільнений з роботи 19 січня                2016 року за невідповідність виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації згідно пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
 
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
 
Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.
 
Можливість розірвання трудового договору з працівником за ініціативою власника або уповноваженого ним органу у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, які перешкоджають продовженню даної роботи, повинна бути проведена із дотриманням вимог, викладених у частинах першій - третій статті 40 КЗпП України. 
При розгляді справ про звільнення за пунктом другим частини першої  статті 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов`язки чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. 
 
Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це  документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я.
 
Частинами другою, третьою статті 14 Закону України «Про охорону праці» встановлено, що працівник зобов`язаний дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту.
 
Згідно з частиною статті 18 Закону України «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.
 
Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22 березня 2010 року N 62 затверджено Правила безпеки у вугільних шахтах, у главі п`ятій четвертого розділу яких визначено обов`язки працівників щодо дотримання вимог з охорони праці, зокрема працівники шахти зобов`язані знати і виконувати вимоги технічних документів (ТПД, паспортів, інструкцій) і нормативних актів з охорони праці, що стосуються його професії; дотримуватися вимог цих Правил, трудового (колективного) договору (угоди); проходити медогляд, навчання, інструктажі та перевірку знань правил, норм і інструкцій з охорони праці.
 
Порядок навчання та перевірки знань з питань охорони праці посадових осіб та інших працівників у процесі трудової діяльності, а також учнів, курсантів, слухачів та студентів навчальних закладів під час трудового і професійного навчання встановлює Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Перелік робіт підвищеної небезпеки з підвищеною небезпекою, затверджене наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від                    26 січня 2005 року № 15 у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Типове положення). Згідно з пунктом 1.3 Типового положення, вимоги цього положення є обов`язковими для виконання усіма центральними, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, бюджетними установами та суб`єктами господарювання (далі - підприємства) незалежно від форми власності та видів діяльності.
 
Відповідно до пункту 3.17 Типового положення працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань охорони праці, до роботи не допускаються.
 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що                            ОСОБА_1 двічі проходив тестування з питань охорони праці та показав незадовільні знання. Оскільки можливість переведення позивача на іншу роботу в установі відповідача відсутня з огляду на відмову ОСОБА_1 від складання іспиту, суд дійшов висновку, що звільнення останнього на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України є правомірним. 
 
Колегія суддів вважає вказаний висновок передчасним з огляду на наступне.
 
Частиною другою статті 40 КЗпП України законодавець визначив, що звільнення з підстав, зазначених, зокрема, у пункті другому частини першої статті 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. 
 
Тобто, частина друга статті 40 КЗпП України покладає на роботодавця чи уповноваженого ним органу обов`язок щодо працевлаштування особи, трудовий договір з якою розірвано внаслідок виявленої невідповідності працівника займаній посаді  або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, що перешкоджають подальшому виконанню даної роботи.
 
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40 щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
 
При цьому, мова йде про те, що роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.
 
Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-491цс15.
 
Питання дотримання ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля» вимог частини другої статті 40 КЗпП України під час звільнення ОСОБА_1 з посади учня постачальника кріпільних матеріалів в шахту апеляційний суд не досліджував, а тому передчасно погодився з висновком суду першої інстанції щодо законності звільнення ОСОБА_1 .
 
Ураховуючи, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а суд апеляційної інстанції не встановив фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, не дослідив надані сторонами докази в сукупності, оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
З урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, оскільки суд не в повній мірі дослідив наявні у справі докази, надані сторонами, а оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлено, норми матеріального права відповідно до них не застосовані, суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений можливості усунути ці недоліки, тому справа передається на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
За змістом статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
З метою забезпечення завдання цивільного судочинства, а саме щодо забезпечення справедливого розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Остапулєю Наталією Петрівною, задовольнити частково.
 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                       М. Є. Червинська
 
Судді :                                                                                                 В. С. Жданова
 
                                                                                                             А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                             Є. В. Коротенко
 
                                                                                                             В. М. Коротун