Справа № 459/2441/20                                Головуючий у 1 інстанції: Отчак Н.Я. 
Провадження № 22-ц/811/189/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       14 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.,
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області  від 26 листопада 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:
09 вересня 2020 року представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки 39 766,45 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 30 березня 2011 року та 2 102, 00 грн. судового збору. 
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачка звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 30 березня 2011 року. Відповідно до укладеного договору № б/н від 30 березня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді початкового встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 16 000,00 грн., проте умов укладеного договору належним чином не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідачки станом на 19 травня 2020 року становить 39 766, 45 грн. Також стверджував, що при підписанні анкети-заяви відповідачка погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які разом становлять між ними договір про надання банківських послуг.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26 листопада 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 березня 2011 року у сумі 32 050 грн. 33 коп., що становить суму заборгованості за тілом кредиту.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1 694 грн. 14 коп. судового збору.
У решті вимог відмовлено.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт не погоджується з рішенням в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, вважає, що рішення в цій частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Просить рішення в частині відмови в стягненні заборгованості за процентами скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити в повному обсязі, в іншій частині залишити без змін.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача відсотків за користування кредитом, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.
Судом установлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30 березня 2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому 09 жовтня 2018 року було збільшено до 10 500,00 грн., а 07 грудня 2018 року до 16 000,00 грн.
У заяві позичальника процентна ставка не зазначена.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідач порушив умови договору та не проводив в установлений термін оплату. Станом на 19 травня 2020 року заборгованість становить 39 766,45 грн та складається із: 32 050, 33 грн - заборгованості за тілом кредиту; 7 716,12 грн – заборгованості за простроченими відсотками.
Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32 050, 33 грн., суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 19 травня 2020 року у неї виникла заборгованість за кредитом у розмірі, яка підлягає стягненню у користь банку.
Позивач, обґрунтовуючи необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30 березня 2011 року та підписаної сторонами анкети-заяви, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції правильно виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.
Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.
Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 14.05.2021

Головуючий 

Судді