ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року	Львів	Справа № 260/423/19 пров. № А/857/1545/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року про відмову у повороті виконання рішення суду (головуючого судді Іванчулинця Д.В., ухвалену у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Ужгород повний текст ухвали складено 04.12.2020) у справі №260/423/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

Закарпатським обласним центром зайнятості подано заяву про поворот виконання судового рішення, відповідно до якої просить вирішити питання про поворот виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 року у справі № 260/423/19 та стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Закарпатського обласного центру зайнятості грошові кошти у загальному розмірі 11137,72 грн., перераховані вказаній особі як компенсація витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштованого громадянина ОСОБА_2 .
Оскаржуваною ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду – відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Закарпатський обласний центр зайнятості в особі Виноградівської районної філії подало апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і вирішити питання про поворот виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 року у справі № 260/423/19 та стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Закарпатського обласного центру зайнятості грошові кошти у загальному розмірі 11137,72 грн., перераховані вказаній особі як компенсація витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштованого громадянина ОСОБА_2 .
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.
Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року про відмову у повороті виконання рішення суду у справі №260/423/19 та ухвалою суду від 02.03.2021 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 29.03.2019 звернувся до суду із позовом до Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , в якому просить визнати протиправними дії Виноградівської філії Закарпатського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованого громадянина ОСОБА_3 , з дня його працевлаштування – 01.02.2019 року та зобов`язати Виноградівську філію Закарпатського обласного центру зайнятості прийняти рішення про виплату, нарахувати та виплатити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованого громадянина ОСОБА_2 з дня його працевлаштування – 01.02.2019 року, розподілити судові витрати по справі.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправними дії Виноградівської філії Закарпатського обласного центру зайнятості щодо відмови у виплаті фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованого громадянина ОСОБА_3 , з дня його працевлаштування - 01.02.2019 року та зобов`язано Виноградівську філію Закарпатського обласного центру зайнятості прийняти рішення про виплату, нарахувати та виплатити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 компенсації фактичних витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за працевлаштованого громадянина ОСОБА_2 з дня його працевлаштування - 01.02.2019 року.
Додатковим рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року заяву позивача про стягнення понесених витрат на сплату судового збору задоволено. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії суму судового збору у розмірі 768,40 грн.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року у справі № 260/423/19 – без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року касаційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 у справі № 260/423/19 скасовано. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Закарпатським обласним центром зайнятості подано заяву про поворот виконання судового рішення, відповідно до якої просить вирішити питання про поворот виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 року у справі № 260/423/19 та стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Закарпатського обласного центру зайнятості грошові кошти у загальному розмірі 11137,72 грн., перераховані вказаній особі як компенсація витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштованого громадянина ОСОБА_2 .
Приймаючи оскаржувану ухвалу у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
За приписами частин 1, 4, 7 статті 380 КАС України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він, зокрема, відмовляє в позові повністю. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами. 
Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.
При цьому, вказаний правовий інститут містить певні обмеження, зокрема що випливають із поверненням періодичних бюджетних платежів.
Згідно з положеннями частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Як встановлено судом, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2019, яке набрало законної сили 30.10.2019, Виноградівська районна філія Закарпатського обласного центру зайнятості видала наказ № НТ191125 від 25.11.2019 року, яким прийняла рішення про виплату компенсації роботодавцю – фізичній особі – підприємцю ОСОБА_1 , витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштованого громадянина ОСОБА_2 з 01.02.2019 року.
03 лютого 2020 року Виноградівською районною філією Закарпатського обласного центру зайнятості видано наказ № НТ200203 про припинення з 01.02.2020 року виплати вказаної компенсації роботодавцю – фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 , у зв`язку із закінчення строку виплати такої компенсації.
За період з 01.02.2019 по 01.02.2020 позивач отримав компенсацію витрат у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за працевлаштованого громадянина ОСОБА_2 . 
В подальшому, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року касаційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії задоволено. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 р. та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 р. у справі № 260/423/19 скасовано. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Згідно із частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частиною 1 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI визначено зокрема, що роботодавцю щомісяця компенсуються фактичні витрати у розмірі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідну особу за місяць, за який він сплачений.
Компенсація виплачується протягом одного року з дня працевлаштування особи за рахунок коштів, передбачених у бюджеті Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального захисту інвалідів (у разі працевлаштування особи з інвалідністю з числа зареєстрованих безробітних, але якій відповідно до законодавства допомога по безробіттю не призначається), у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку.
Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що спірні кошти є періодичними платежами із позабюджетного державного фонду, яким є відповідач, а тому вказані правовідносини підпадають під дію статті 381 КАС України.
З матеріалів справи слідує, що скасовуючи рішення Закарпатського окружного адміністративного суду та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду, Верховний Суд зробив висновок, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права при ухваленні судових рішень. 
Суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи встановив, що підстава скасування рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2019 не ґрунтувалась на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документів.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), висловив правову позицію, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 26 червня 2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10) зазначив, що перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах «суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 26.09.2018 по справі №1570/771/2012, від 06.05.2020 по справі №2а-3494/09/2670, від 24.09.2020 по справі №818/678/17, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заява Закарпатського обласного центру зайнятості про поворот виконання рішення суду задоволенню не підлягає, судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття ухвали щодо відмови у повороті виконання рішення суду, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328, 380, 381 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатського обласного центру зайнятості в особі Виноградівської районної філії – залишити без задоволення.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року про відмову у повороті виконання рішення суду у справі №260/423/19 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              В.В. Гуляк

                                                                                          Р.Й. Коваль