Ухвала
Іменем України 
25 травня 2021 року
м. Київ                                                                                                                                               
справа № 765/20517/18
провадження № 51-2509ск21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів:                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаним судовим рішенням та порушує питання про його перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 та ч. 3 зазначеної статті.
Відповідно до ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, 
у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та думка особи, яка подає скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни 
судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального 
закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України 
про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, всупереч вищевказаному засуджений у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування допущення судом апеляційної інстанції таких порушень норм процесуального закону, які в силу ст. 412 КПК України є істотними і тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення на підставі, передбаченій 
п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України.
Також не містить касаційна скарга і доводів на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваного судового рішення з урахуванням положень ст. 413 цього Кодексу.
Окрім вказаного, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений у скарзі 
не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Херсонського апеляційного суду від 22 квітня 2021 року щодо нього залишити 
без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк 
з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                ОСОБА_3