КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №753/1118/21                                                                       головуючий у суді І інстанції: Коляденко П.Л.
провадження №33/824/2016/2021                                                        головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
15 квітня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ДПР18 №047005 
від 21 грудня 2020 року -  ОСОБА_1 , 21.12.2020 року о 17 год. 00 хв., рухаючись 
по вул. Драгоманова, 11 в м. Києві, в порушення вимог п. 2.9 а) ПДР, керував транспортним засобом «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу «Drager», 
в присутності двох свідків, проба позитивна 1.95%.
Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 420 грн. 40 коп..
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, адвокат Гармаш Михайло Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, 
в якій просить постанову Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року скасувати, а провадження закрити. Вважає, що із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом "Драгер" він не погоджувався, проте поліцейські не направили його до лікаря-нарколога на огляд та склали протокол про адміністративне правопорушення, а тому вважає, що поліцейськими не дотримано встановленого законом порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а саме: ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку від 17.11.2008 року №1103, 
п.7 розділу 1 Інструкції від 09.11.2015 року №1452/735, та недійсність огляду в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, вказує на те, що судом першої інстанції не допитано свідків, службових осіб та його самого, що свідчить про застосування спрощеного підходу до вирішення даної справи. Вказує на роздруківку результату тесту №3586, у якій зазначено, що тест проводився при температурі + 22 градуси, проте в протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на вулиці, що виключає можливість того, що при проведенні тесту була вказана температура повітря, а тому вважає, що зазначена обставина свідчить про недостовірність результату тесту.    
ОСОБА_1 та його адвокат  Гармаш М.Ю. в судовому засіданні підтримали доводи викладені у апеляційній скарзі і просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Постанова судді суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАПвстановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно 
до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9 (а) Правил дорожнього рухуводієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.9 (а) ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 047005 від 21 грудня 2020 року -  ОСОБА_1 , 21.12.2020 року о 17 год. 00 хв., рухаючись по вул. Драгоманова, 11 в м. Києві, в порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР, керував транспортним засобом «Опель», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився за допомогою приладу «Drager», в присутності двох свідків, проба позитивна 1.95%;
- у відомостях, що містяться у тестах на алкоголь «Drager» стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з яких слідує, що результат тесту - 1.95 %, тобто останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння;
- на відеозапису із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР;
- у даних з акту огляду на стан сп`яніння, з якого убачається, що такий огляд було проведено у присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала та ОСОБА_1 , крім того, йому було роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 
в протоколі також не вказав, і відмовився надавати пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в протоколі.
Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, під час огляду на стан алкогольного сп`яніння у присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - у ОСОБА_1  виявлено запах алкоголю 
з порожнини рота, тремор пальців рук, поведінка, яка не відповідає обставинам. Крім того, 
в даному Акті міститься підпис ОСОБА_1 про погодження з результатами огляду.
Виявлені працівниками поліції 21.12.2020 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння  в розумінні п.п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 21 грудня 2020 року за участю ОСОБА_1 .
Так, з відео вбачається, що інспектор поліції в присутності двох свідків пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій погодився. Інспектор поліції дістав алкотестер, продемонстрував свідкам та ОСОБА_1 цілісність упаковки мундштука, зробив контрольний забір повітря для перевірки відсутності парів алкоголю в приладі та запропонував водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, після проходження огляду на місці зупинки за допомогою технічного засобу ОСОБА_1 не заперечував того, що керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З приводу посилання ОСОБА_1   в апеляційній скарзі на те, що із результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом "Драгер" він не погоджувався, проте поліцейські не направили його на до лікаря-нарколога на огляд та склали протокол про адміністративне правопорушення, а тому вважає, що поліцейськими не дотримано встановленого законом порядку огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, а саме: ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку від 17.11.2008 року №1103, п.7 розділу 1 Інструкції від 09.11.2015 року №1452/735, та недійсність огляду в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №1452/735 визначено, що установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Відтак, працівниками поліції дотримано положення чинного законодавства та вірно встановлено те, що ОСОБА_1 був у стані алкогольного сп`яніння, що він і сам не заперечував. Крім того факт погодження ОСОБА_1 з результатами тесту підтверджується  актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів. 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не допитано свідків, службових осіб та його самого, що свідчить про застосування спрощеного підходу до вирішення даної справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки виклик свідків чи працівників патрульної поліції не є єдиними або ж вирішальним доказом для притягнення 
ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, зазначене не є більш значущим, ніж інші безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази, 
які є достатньо вагомими для визнання особи винуватою, і лише об`єктивно доповнюють останні у їх сукупності. 
Доводи апеляційної скарги про те, що на роздруківці результату тесту №3586, у якій зазначено, що тест проводився при температурі +22 градуси, проте в протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на вулиці, що виключає можливість того, що при проведенні тесту була вказана температура повітря, а тому вважає, що зазначена обставина свідчить про недостовірність результату тесту, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки з відеозапису вбачається, що після отримання результату алкотестеру "Драгер", ОСОБА_1 не тільки не заперечував факту того, що він сів за кермо у стані алкогольного сп`яніння, а і пропонував працівнику поліції неправомірну вигоду для щоб останній не складав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .. Також, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, міститься підпис ОСОБА_1 про погодження з результатами огляду. А час та місце зазначеного тесту співпадають з часом та місцем зафіксованим на відеозапису.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст.  23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 09 березня 2021 рокущодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Суддя Київського апеляційного суду                                                                   Л.П. Сушко