ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1082/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №694/884/20 Категорія: 301030000 	Сакун Д. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 ; 
особи, які подали апеляційні скарги – представник відповідача – адвокат Шпильовий Євген Сергійович; ОСОБА_1 ; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 – адвоката Шпильового Євгена Сергійовича на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл будинковолодіння, 
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду із вказаним позовом,обґрунтовуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати сторін ОСОБА_3 , яку постійно доглядав та похоронив він разом зі своєю дружиною. 
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель і споруд. Спадкоємцями спадкового майна спадкодавця є він, ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_2 . 
З метою оформлення права власності на відповідну частину спадкового майна за законом, яке лишилося після смерті матері, а саме на 1/2 частину вищевказаного будинковолодіння позивач звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 
Право власності позивача на 1/2 частину вказаного домоволодіння підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 червня 2020 року. Позивач, як співвласник майна, виявив бажання на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 
Позивач просив суд розподілити між ним та відповідачами будинковолодіння АДРЕСА_1 , виділивши йому квартиру розміром Ѕ частини, а решту Ѕ виділити відповідачу. Надвірні споруди розділити порівну, виключивши з розподілу гараж та визнати за ним право власності на нього.
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 березня 2021 року позов задоволено частково.
Розподілено в натурі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 (належить 1/2 частина будинковолодіння) та ОСОБА_2 (належить 1/2 частина будинковолодіння) відповідно до варіанту № 2 розподілу будинковолодіння з включенням будівлі гаража, літера Г висновку експерта № 14-20 від 29 січня 2021 року.
Виділено ОСОБА_1 в натурі приміщення за варіантом №2 розподілу будинковолодіння з включенням будівлі гаража, літера Г висновку експертизи, а саме 1/2 частину (червоний колір), до якої входять приміщення:
- коридор 1-1 площею 11,3 кв.м.; -кухня 1-7 площею 6,2 кв.м.; санвузол 1-8 площею 5,7кв.м.; коридор 1-2 площею 4,7кв.м.; кімната 1-6 площею 10,5 кв.м., кімната 1-5-2 площею 6,8 кв.м.; погріб під частиною будівлі «П»; сарай «В»; сарай «Б»; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частина воріт з хвірткою №2; 1/2 частина колодязя №3, 1/2 частина вимощення 1; сарай «Д», загальною вартістю 1/2 частини будинку та прибудинкових будівель 179431грн.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на виділену частину будинковолодіння.
Виділено ОСОБА_2 в натурі приміщення за варіантом №2 розподілу будинковолодіння з включенням будівлі гаража, літера Г висновку експертизи, а саме 1/2 частину (зелений колір), до якої входять приміщення:
- коридор 1-5-1 площею 3,7 кв.м.; кімната 1-4 площею 18,6кв.м.; кухня 1-3-2 площею 5,9 грн.; санвузол 1-3-1 площею 3.8 кв.м.; гараж «Г»; 1/2 частина огорожі №1; 1/2 частина воріт з хвірткою №2; 1/2 частина колодязя №3; 1/2 частина вимощення 1, загальною вартістю 1/2 частини будинку та прибудинкових будівель 177869 грн.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на виділену частину будинковолодіння.
Для забезпечення ізольованого користування частками в житловому будинку, які виділяються кожному співвласнику в натурі зобов`язано: позивача ОСОБА_1 демонтувати дверний проріз між кімнатами 1-2 та 1-4; відповідача ОСОБА_2 демонтувати дверний проріз між кімнатами 1-2 та 1-3; ОСОБА_1 та ОСОБА_2 улаштувати перегородку з дверним блоком, поділивши приміщення 1-5 на 1-51, площею 3,7 кв.м. та приміщення 1-52 площею 6,8 кв.м. Реконструкцію системи опалення, електропостачання в будинку проводяться спільно кожен в своїй частині будинку.
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 перевищення долі в сумі 781 грн.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати: за сплату судового збору в розмірі 423 грн.90 коп., за проведення експертизи в розмірі 6280 грн., витрати за виготовлення технічного паспорта за клопотанням експерта в сумі 1171,70 грн.
Рішення суду обґрунтоване тим, що 2 варіант поділу будинковолодіння, визначений експертом з включенням будівлі гаража є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін у праві власності на будинковолодіння, компенсація першого співвласника другому співвласнику є незначною, та саме за таким варіантом хотіли провести поділ обидві сторони у справі.
Позовні вимоги про виключення гаража з розподілу та визнання на нього права власності за позивачем, суд визнав не обґрунтованими та не доведеними.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 березня 2021 року та викласти його у наступній редакції:
Розподілити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 (належить 1/2 частина будинковолодіння) та ОСОБА_2 (належить 1/2 частина будинковолодіння) відповідно до варіанту № 2 розподілу будинковолодіння без включення будівлі гаража, літера Г висновку експерта № 14-20 від 29 січня 2021 року.
Виключити із спільної сумісної власності гараж «Г» та визнати право власності на гараж «Г» за ОСОБА_1 .
Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 2 без включення гаража «Г», визначеного висновком судової будівельно-технічної експертизи № 14-20 від 29 січня 2021 року, а саме: коридор 1-1 площею 11.3 кв.м.; кухня 1-7, площею 6,2 кв.м.; санвузол 1-8 площею 5,7 кв.м.; коридор 1-2 площею 4.7 кв.м.; кімната 1-6 площею 10,5 кв.м.; кімната 1-5-2 площею 6,8 кв.м.; погріб під частиною будівлі «П» разом з будівлею «П»; сарай «В», сарай «Б», 1/2 частина огорожі № 1, 1/2 частина воріт з хвірткою № 2; 1/2 частина колодязя № 3, 1/2 частина вимощення 1, загальною вартістю 1/2 частини будинку та прибудинкових будівель 131747 грн.
Виділити в натурі та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарчими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 2 без включення гаража «Г», визначеного висновком судової будівельно-технічної експертизи № 14-20 від 29 січня 2021 року, а саме: коридор 1-5-1 площею 3,7 кв.м.; кімнат 1-4 площею 18,6 кв.м.; кухня 1-3-2 площею5,9 кв.м.; санвузол 1-3-1 площею 3,8 кв.м.; сарай «Д1»; 1/2 частина огорожі № 1; 1/2 частина воріт з хвірткою № 2; 1/2 частина колодязя № 3, Ѕ частина вимощення 1, загальною вартістю Ѕ частини будинку та прибудинкових будівель 124865 грн.
У зв`язку із відступом від часток по вартості стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 компенсацію в розмірі 3441 грн.
В іншій частині рішення залишити без змін.
В апеляційній скарзі крім обставин, викладених у позовній заяві, вказує, що в судовому засіданні встановлено, що гараж побудував позивач особисто за власні кошти, однак, в оскаржуваному рішенні відсутнє належне спростування цих обставин та відмови в задоволенні позовних вимог про виключення гаража із спільної сумісної власності та визнання права власності на гаража за ним.
Представник відповідача – адвокат Шпильовий Євген Сергійович подав відзив на апеляційну скаргу та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін рішення суду в частині розподілу будинковолодіння із включенням приміщення гаража.
Крім того, представник ОСОБА_2 – адвокат Шпильовий Євген Сергійович подав апеляційну скаргу та просить змінити рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 березня 2021 року в частині варіантів розподілу в натурі житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, яким розподілити спірний будинок між співвласниками відповідно до варіанту № 2 розподілу будинковолодіння з включенням будівлі гаража, літера Г висновку експерта № 14-20 від 29 січня 2021 року, а саме: 
виділити ОСОБА_1 в натурі та визнати за ним право власності на приміщення за варіантом №2 розподілу будинковолодіння з включенням будівлі гаража, літера Г висновку експертизи, а саме 1/2 частину (зелений колір);
виділити ОСОБА_2 в натурі та визнати за ним право власності на приміщення за варіантом №2 розподілу будинковолодіння з включенням будівлі гаража, літера Г висновку експертизи, а саме 1/2 частину (червоний колір);
для забезпечення ізольованого користування частками в житловому будинку, які виділяються кожному співвласнику в натурі зобов`язати: відповідача ОСОБА_2 демонтувати дверний проріз між кімнатами 1-2 та 1-4; позивача ОСОБА_1 демонтувати дверний проріз між кімнатами 1-2 та 1-3; ОСОБА_1 та ОСОБА_2 улаштувати перегородку з дверним блоком, поділивши приміщення 1-5 на 1-51, площею 3,7 кв.м. та приміщення 1-52 площею 6,8 кв.м. Реконструкцію системи опалення, електропостачання в будинку проводяться спільно кожен в своїй частині будинку.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 перевищення долі в сумі 781 грн.
В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 вказував, що йому необхідна будівля гаража, однак, рішенням суду йому виділено частину будинковолодіння без приміщення гаража.
Разом з тим, відповідач вказував, що він у спірному будинку не проживає, фактично жодними приміщеннями не користується та у нього відсутня потреба у користуванні приміщенням гаража. Однак, судом виділено йому частину будинковолодіня з приміщенням гаража.
Вважає, що суд здійснив розподіл будинковолодіння за іншими варіантами, ніж хотіли сторони, та не обґрунтував вказаний розподіл у судовому рішенні.
Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу та просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення та задовольнити апеляційну скаргу позивача.
У відзиві вказує, що він не погоджується із рішенням суду в частині відмови у виключенні гаража із спільної сумісної власності та визнання права власності на гараж за ним, щодо розподілу самого будинку рішення його влаштовує та ним не оскаржується.
Вважає, що апеляційна скарга відповідача не містить чітко визначеного порушення матеріального права та процесуального закону, на порушення яких посилається скаржник.
Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне. 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказане рішення суду відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони є власниками по 1/2 частині будинковолодіння по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 червня 2020 року.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції за клопотанням позивача було призначено судову будівельно-технічну експертизу, якою визначено 4 варіанти поділу будинковолодіння з урахуванням гаража літера «Г» та без врахування гаража.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що гараж літера «Г» був побудований ним за особисті кошти, тому слід визначити варіант розподілу будинковолодіння з урахуванням гаража літера «Г».
Твердження в апеляційній скарзі про те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено, що гараж побудував позивач особисто за власні кошти, однак, в оскаржуваному рішенні відсутнє належне спростування цих обставин та відмови в задоволенні позовних вимог про виключення гаража із спільної сумісної власності та визнання права власності на гаража за ним, є безпідставними.
Так, позивачем не надано належних доказів того, що гараж побудовано саме за кошти позивача (квитанції, накладні, акти виконаних робіт тощо). Пояснення свідків не є достатніми доказами здійснення будівництва гаража позивачем за власні кошти. Крім того, допитаним у судовому засіданні свідкам достеменно не відомо за чиї кошти здійснювалось будівництво.
Судом першої інстанції було обґрунтовано відмову позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання за ним права власності на гараж та виключення його з розподілу. 
Також колегія суддів враховує, що згідно із технічним паспортом на будинковолодіння по АДРЕСА_1 побудований у 2003 році, тобто за життя спадкодавця ОСОБА_3 . Вказаний гараж увійшов до спадкового майна. Доказів існування спору щодо визнання права власності на гараж між позивачем та спадкодавцем матеріали справи не містять.
В апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу відповідача позивач ОСОБА_1 вказував, що його влаштовує визначений судом першої інстанції варіант розподілу будинку, однак, він просить виключити зі спільного майна гараж «Г».
Відповідач в апеляційній скарзі просив змінити варіанти розподілу будинковолодіння з урахуванням того, що спірний гараж йому не потрібен.
Судом першої інстанції обґрунтовано обрано 2 варіант розподілу будинковолодіння з урахуванням гаражу, оскільки вказаний варіант найбільш наближений до ідеальних часток сторін у будинковолодінні, компенсація першого співвласника другому співвласнику є незначною, а також такий варіант передбачає менше перебудов, ніж перший варіант, визначений експертом.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, із застосуванням відповідних норм матеріального права, тому воно зміні чи скасуванню не підлягає.
Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та були предметом розгляду у суді.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, колегія вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 – адвоката Шпильового Євгена Сергійовича слід залишити без задоволення, а рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 березня 2021 року - без змін. 
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 – адвоката Шпильового Євгена Сергійовича залишити без задоволення. 
Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 29 березня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.
Судді 

Повний текст постанови складений 11 червня 2021 року