ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 р. 	Справа № 440/4802/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Сузанського О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2020, суддя А.Б. Головко,  по справі № 440/4802/19
          за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Оріон Груп"  
          до      Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області                   
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПК Оріон Груп" (далі - ТОВ "ПК Оріон Груп", позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.11.2019  № 000339501, № 000340501, № 000341501.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.11.2019 № 000339501, № 000340501, № 000341501.
ГУ ДПС України в Полтавській області (далі - відповідач), не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки не враховано відсутність станом на 30.06.2019 на залишках у позивача оливи базової ізопарафінової загальною вартістю 6 310 119,40 грн, у тому числі ПДВ - 1 051 686,58 грн, у зв`язку з чим оскаржувані рішення відповідача є правомірними.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що з 24.09.2019 по 07.10.2019 Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "ПК Оріон Груп" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 30.06.2019, за результатами якої акт від 22.10.2019 № 1287/16-31-05-01-10/39499065.
В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:
- п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за червень 2019 року, на загальну суму 1 035 328 грн; завищення від`ємного значення по податку на додану вартість за червень 2019 року в сумі 16 359 грн;
- пп. 120-1.2 ст. 120-1, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201  Податкового кодексу України щодо несвоєчасної реєстрації податкової накладної.
12.11.2019 відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення:
- № 000339501, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 294 160,00 грн, в тому числі за основним зобов`язанням  в сумі  1035328 грн. та за штрафними санкціями в сумі 258 832,00 грн;
- № 000341501, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість  на суму 16 359 грн. за червень 2019 року;
- № 000340501, яким застосовано штраф на загальну суму 525 843,29 грн.
Не погодившись із вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх до суду. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності  правових підстав для позивача щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за червень 2019 року в сумі 1 051 686,58 грн, складання та реєстрації податкової накладної, оскільки інформація по залишкам бензину та дизпалива станом на 30.06.2019 не може свідчити про об`єктивність висновків відповідача щодо відсутності залишків товару по номенклатурі "Олива базова ізопарафінова Татнефть HVI-2, вид ІІ".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно пп. «г» п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно абз. 10 п. 198.5 ст. 198 ПК України у разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
При цьому, проведення інвентаризації має здійснюватись саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення. Водночас, нестача придбаних товарів має бути виявлена в результаті інвентаризації, яка здійснена під час проведення перевірки, в межах якої вона була призначена (ініційована).
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що платник податку зобов`язаний самостійно нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПК України, за товарами, під час придбання яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
При цьому, під положення зазначеної статті підпадають і ті товари, нестачу яких виявлено за результатами проведеної вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу контролюючого органу.
Отже, проведення платником податку на вимогу контролюючого органу під час проведення податкової перевірки інвентаризації товарів є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку і, відповідно, використання чи невикористання платником податку таких товарів в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Крім того, положення пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20, п. 198.5 ст. 198 ПК України вказують на те, що контролюючий орган наділений правом вимагати проведення інвентаризації під час здійснення ним відповідної перевірки саме з метою використання отриманих відомостей в межах цієї ж перевірки.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Організація та основні правила проведення інвентаризації врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09. 2014 № 879 (далі - Положення № 879), відповідно до абз. 6 п. 7 якого проведення інвентаризації є обов`язковим, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. Інвентаризація має розпочатися в термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цього органу, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.02.2020 по справі № 807/1556/17.
Судовим розглядом встановлено, що позивачем з 01.10.2018 по 03.05.2019 придбано  оливу базову ізопарафінову на загальну суму 6 351 519,40 грн, у тому числі ПДВ - 1 058 586,58 грн, з них: у ТОВ "Татнефть-АЗС-Україна" на суму 5 411 775,91 грн, у тому числі ПДВ - 901 962,66 грн, та у ТОВ "Альянс Енерго Трейд" на суму 939 743,49 грн, у тому числі ПДВ - 156 623,92 грн. Суми ПДВ за податковими накладними включені позивачем до складу податкового кредиту за звітні періоди, про що свідчать довідка та накладні (т. 1 а.с. 11, 34-56, 58-77, 92-119).
Станом на 30.06.2019 на балансі  позивача обліковувалась олива базова ізопарафінова в кількості 273087,00 літрів на суму 5 357 785,72 грн, яка зберігалась на орендованих складах за адресою: с. Супрунівка, вул. Залізнична, 31. Станом на 01.12.2019 на балансі підприємства обліковується олива базова ізопарафінова в кількості 214860 літрів на суму 5064802,17 грн, що підтверджується довідками ТОВ "ПК Оріон Груп" (т. а.с.11, 25).
Станом на 30.06.2019 на балансі підприємства обліковується товар в розрізі номенклатурних груп: бензини - 3 490,4 грн; олива та мастила - 8 147,5 грн; запасні частини - 1 656,9 грн  на загальну суму 20 176,4 грн, що підтверджується довідкою ТОВ "ПК Оріон Груп" № 10 від 11.02.2020, фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва станом на 01.07.2019 (т. 1 а.с.151, 152).
08.10.2019 контролюючим органом направлено позивачу запит, в якому зазначено про необхідність  надання до перевірки картки рахунку № 28 «Товари» в розрізі номенклатурних товарів, у кількісних та вартісних показниках помісячно за перевіряємий період в розрізі субрахунків;  головні книги за 2017-2018 рр., І півріччя 2019 року; журнали ордери та картки рахунків № 70 «Доходи від реалізації», № 90 «Собівартість реалізації», № 91 «Загальновиробничі витрати», № 92 «Адміністративні витрати», «Витрати на збут», № 94 «Інші витрати операційної діяльності», по субрахунках за 2017-2018 рр., І півріччя 2019 року (т. 1 а.с. 139).
У відповідь на запит відповідача позивачем повідомлено, що журнали ордери та головні книг на підприємстві не ведуться, оборотно-сальдові відомості сформовані по рахункам № 70 «Доходи від реалізації», № 90 «Собівартість реалізації», № 91 «Загальновиробничі витрати», № 92 «Адміністративні витрати», «Витрати на збут», № 94 «Інші витрати операційної діяльності» вже були надані в ході перевірки, що підтверджується листом № 37 від 09.10.2019 (т. 1 а.с. 140-141).
До вказаного листа позивачем додано відомості про залишки товарів станом на 30.06.2019 (по бензину та дизпаливу) (т. 1 а.с. 142).
Контролюючий орган, зазначаючи про не надання  позивачем документів на підтвердження реалізації оливи базової ізопарафінової, дійшов висновку про відсутність залишків товару по номенклатурі "Олива базова ізопарафінова Татнефть HVI-2, вид ІІ".
Як вірно зазначено судом першої інстанції, такий висновок зроблено відповідачем на підставі інформації по залишкам бензину та дизпалива станом на 30.06.2019, які не могли відображати рух спірного товару - оливи базової ізопарафінової.
Судова колегія зазначає, що з урахуванням вищенаведених правових норм, контролюючий орган не скористався своїм правом вимоги провести позивачем під час перевірки інвентаризацію основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки, що є єдиним встановленим законом засобом доказування нестачі чи наявності товарів у платника податку.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апелянта  про відсутність станом на 30.06.2019 на залишках у позивача оливи базової ізопарафінової загальною вартістю 6 310 119,40 грн, у тому числі ПДВ - 1 051 686,58 грн не відповідають  фактичним обставинам справи.
Таким чином,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність  правових підстав для позивача щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за червень 2019 року в сумі 1 051 686,58 грн,  та відповідно складання та реєстрації податкової накладної.
За таких обставин, податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 12.11.2019  № 000339501, № 000340501, № 000341501 є протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області - залишити без задоволення
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.04.2020 по справі № 440/4802/19  залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    Г.Є. Бершов   	
Постанова складена в повному обсязі  16.04.2021