Номер провадження: 22-ц/813/2297/21 
Номер справи місцевого суду: 199/2539/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В.П.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 199/2539/20
Провадження номер: 22-ц/813/2297/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),
- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О., 

учасники справи: 
- позивач - ОСОБА_1 , 
- відповідач - Публічне акціонерне товариство «Північтранс»,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північтранс» про стягнення суми франшизи, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на рішення Суворовського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Бабакова В.П. 10 листопада 2020 року, повний текст рішення складений 11 листопада 2020 року,
встановив:

2. Описова частина
2.1 Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпроваського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з публічного акціонерного товариства «Північтранс» на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі - 2 000 грн.. Також просить стягнути на його користь судовий збір у розмірі - 840,8 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 2 000,00 грн..
ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2019 р. в м. Дніпро, на пр. Мануйлівський в районі е/о №365 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу "Mercedes-Benz 312D", д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу - "Opel Omega", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , власник автомобіля - ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Власником транспортного засобу "Mercedes-Benz 312D", д.р.н. НОМЕР_1 , є ПАТ - "ПІВНІЧТРАНС".
Постановою Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2019 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки автомобіль «Mercedes-Benz 312D» був застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ України» вказана страхова компанія, виконуючи свої договірні зобов`язання, виплатила позивачу відповідне страхове відшкодування за виключенням франшизи в розмірі - 2 000 грн.. Оскільки відповідач не здійснив компенсацію франшизи в добровільному порядку, позивач просить суд стягнути її на свою користь (а. с. 2 - 5).
Ухвалою Амур-Нижньодніпроваського районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2020 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північтранс» про стягнення суми франшизи, передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси (а. с. 22).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

Публічне акціонерне товариство «Північтранс» не скористалось правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на позов не надійшов.

2.3 Зміст рішення суду першої інстанції, обґрунтування висновків суду

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2020 року вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на користь ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі - 2 000 грн..
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі - 840,8грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі - 2 000,00 грн..
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу "Mercedes-Benz 312D", д.р.н. НОМЕР_1 , передбачено розмір франшизи - 2 000,00 грн. (а. с. 37 - 38).
2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
Публічне акціонерне товариство «Північтранс» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Також просить стягнути сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги.
2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Апелянт вказує на те, що: 1) 24.11.2020 року на виконання листа адвоката Демарчука М.В. від 18.11.2020 року ПАТ «Північтранс» було перераховано на банківські реквізити ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі - 2 000 грн та судовий збір у розмірі - 840,80 грн.; 2) судом першої інстанції не було звернута увага на те, що ні у позовній заяві, ні в додатках до позовної заяви не міститься попереднього розрахунку судових витрат, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вимоги для стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а. с. 51-54).

2.6 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Також просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі - 2 000 грн, які ОСОБА_1 поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_1 обґрунтовує відзив тим, що 24.11.2020 року, тобто після ухвалення рішення по справі, ПАТ «Північтранс» добровільно частково виконало пропозицію позивача та сплатило 2 000 грн. - франшизи та - 840,80 грн. судового збору. Також, відповідач не заявляв клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, розмір яких є співмірним з обсягом наданих послуг. 
2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.01.2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2020 року залишено без руху (а. с. 76).
На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки (а. с. 78 - 81).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2020 року (а. с. 84 - 85).
Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.
Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 вручено - 10.02.2021 року (а. с. 96). 
18.02.2021 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 98 - 101).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.05.2021 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а. с.122).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.
Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.
Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.
Дана справа за ціною позову (2 000,00 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина
3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Північтранс» не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

15.03.2019р. в м. Дніпро, на пр. Мануйлівський в районі е/о №365 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу "Mercedes-Benz 312D", д.р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та транспортного засобу - "Opel Omega", д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Власник автомобіля - ОСОБА_1 .
Власником транспортного засобу "Mercedes-Benz 312D", д.р.н. НОМЕР_1 , є - ПАТ "ПІВНІЧТРАНС».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Потерпілого "Opel Omega", д.р.н. НОМЕР_2 , чим завдані матеріальні збитки.
Вказані обставини підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2019р., яким встановлена вина ОСОБА_2 у скоєному ДТП.
Цивільно правова відповідальність винуватця ДТП застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ України» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ АМ/9223722, який діяв на дату ДТП.
18.06.2019р. страховою компанією виплачене страхове відшкодування потерпілому.
Умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу "Mercedes-Benz 312D", д.р.н. НОМЕР_1 , передбачено розмір франшизи - 2 000,00 грн..
18.11.2020        року адвокат Демарчук М.В., діючий від імені ОСОБА_1 , направив ПАТ "Північтранс" лист, в якому зазначив, що Відповідач може уникнути витрат від сплати виконавчого збору, якщо добровільно на протязі 3-х днів з моменту отримання пропозиції оплатить - 2 000,00 грн. - франшизу, - 840,80 грн. - судовий збір та - 2 000,00 грн. - витрати на правову допомогу.
24.11.2020        року, тобто після ухвалення рішення, ПАТ "Північтранс" добровільно виконало пропозицію Позивача та сплатило -2 000,00 грн. - франшизу та - 840,80 грн. - судовий збір. Вказані обставини визнаються Відповідачем в апеляційній скарзі, а тому не підлягають доказуванню.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг його висновків не спростовують. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу 

Доводи апелянта про те, що підставною для скасування рішення суду першої інстанції є те, що 24.11.2020 року на виконання листа адвоката Демарчука М.В. від 18.11.2020 року ПАТ «Північтранс» було перераховано на банківські реквізити ОСОБА_1 суму франшизи у розмірі - 2 000 грн. та судовий збір у розмірі - 840,80 грн., колегія суддів відхиляє, з огляну на наступне. 
10.11.2020 року Суворовський районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі.
18.11.2020        року адвокат Демарчук М.В., діючий від імені ОСОБА_1 , направив ПАТ "Північтранс" лист в якому зазначив, що відповідач може уникнути витрат від сплати виконавчого збору, якщо добровільно на протязі 3-х днів з моменту отримання пропозиції оплатить - 2000,00 грн. - франшизу, - 840,80 грн. - судовий збір та - 2000,00 грн. - витрати на правову допомогу.
24.11.2020        року, тобто після ухвалення рішення, ПАТ "Північтранс" добровільно виконало пропозицію Позивача та сплатило - 2 000,00 грн. - франшизу та - 840,80 грн. - судовий збір. Вказані обставини визнаються Відповідачем в апеляційній скарзі, а тому не підлягають доказуванню.
Оскільки, сплата відповідачем франшизи та судового збору була здійснена після ухвалення рішення, то це не впливає на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Доводи апелянта, що судом першої інстанції не було звернута увага на те, що ні у позовній заяві, ні в додатках до позовної заяви не міститься попереднього розрахунку судових витрат, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вимоги для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судомна підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічних висновків дійшов також Європейський суд з прав людини, рішення якого, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" можуть бути використані судом в якості джерела права.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В тексті позовної заяви, а також в прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з ПАТ "Північтранс" понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі - 2 000,00 грн.. На підтвердження наданих послуг до суду першої інстанції було надано наступні докази: - копія договору про надання правової допомоги від 09.04.2020 року; - копія Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 09.04.2020 року, в якому зазначено опис робіт та вартість послуг, а саме: - вартість наданої правової допомоги складає - 1 000,00 грн. за 1 годину роботи адвоката, а також правова допомога складається із: - Консультування та проведення претензійно-позовної роботи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Північтранс" про стягнення франшизи по ДТП, що мало місце 15.03.2019 року; - копія акту передачі-приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги.
Згідно п. 2 Акту час на надання правової допомоги склав 2 години, а розмір витрат на правову допомогу склав - 2 000,00 грн.. У справі наявна копія квитанції про оплату послуг адвоката в розмірі - 2 000,00 грн. (а. с. 16).
В квитанції призначення платежу зазначено як сплата послуг адвоката по ДТП від 15.03.2019 року, тому що позовна заява ОСОБА_1 стосувалася стягнення з ПАТ "Північтранс" франшизи саме по ДТП, що мало місце 15.03.2019 року.
Описка в коді ЄДРПОУ в позовній заяві та квитанції ніяким чином не спростовують надання правової допомоги ОСОБА_1 та їх оплату.
Вищевказані доводи апелянта не мають наслідком скасування рішення суду першої інстанції, зводяться виключно до необхідності переоцінки доказів. Наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яке ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

3.5. Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Північтранс» єнедоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Північтранс» відсутні. 

3.6 Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:  1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;  2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Апеляційним судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат при розгляді справи в апеляційній інстанції до відзиву апеляційної скарги додаються наступні докази:
1)копія договору про надання правової допомоги;
2)копія Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 12.02.2021 року;
2)копія акту передачі-приймання виконаних робіт до договору про надання правової допомоги.
3)копія квитанції про оплату послуг адвоката в розмірі 2000,00 грн.
4)копія ордеру.
Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції створено умови для реалізації її учасниками своїх процесуальних прав, а зокрема права на ознайомлення з матеріалами справи, дотримано принципу змагальності сторін.
Разом із тим, клопотання про зменшення розміру витрат Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на професійну правничу допомогу адвоката до суду апеляційної інстанції не надходило. Заперечень на клопотання про розподіл судових витрат у частині стягнення правничої допомоги матеріали справи також не містять.
Таким чином, відсутність клопотання про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 не дає суду можливості щодо вирішення питання про зменшення розміру таких витрат.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Північтранс»- залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 10 листопада 2020 року - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північтранс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін 

Судді: О. В. Князюк

С. О. Погорєлова