УХВАЛА

22 квітня 2021 року 
м. Київ

Справа №  920/84/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Уркевича  В.  Ю.- головуючого, Чумака  Ю.  Я., Краснова  Є.  В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 та ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.12.2020 у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»
до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», 2) Публічне акціонерне товариство «ІНГ Банк Україна»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.  Суми)
про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
06.04.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Мін`юст, скаржник) звернулося з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 (повний текст складений 22.02.2021) та ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.12.2020 у цій справі. Касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 13.04.2021.
У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 13.04.2021 касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Уркевич В.  Ю. - головуючий (суддя-доповідач), Мачульський Г.  М., Краснов  Є.  В.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.04.2021 у зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Мачульського Г. М. здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: Уркевич  В. Ю. - головуючий (суддя-доповідач), Чумак Ю.  Я., Краснов    Є.  В.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення скарги без руху з огляду на таке.
Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
Згідно з цією процесуальною нормою суд касаційної інстанції у кожному випадку повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 №  3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) від 03.04.2008, №  3236/03, §  41)).
Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.
Натомість як клопотання Мін`юсту про поновлення строку на касаційне оскарження, так і надані скаржником документи не дають правових підстав зробити мотивований висновок по суті заявленого клопотання скаржника з огляду на таке.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, за наявності.
Оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду ухвалена 09.02.2021, повний текст якої складено 22.02.2021, отже останнім днем строку, встановленого для касаційного оскарження цієї постанови, є 15.03.2021 (оскільки закінчення строку припадало на вихідний день 14.03.2021, то останнім днем строку є перший після нього робочий день).
Скаржник касаційну скаргу подав у відділення АТ  «Укрпошта» 06.04.2021. Скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 13.04.2021 про що свідчить відбиток календарного штампу про одержання вх.  №  3757/2021 від 13.04.2021 на першому аркуші цієї скарги.
У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в якому скаржник зазначає про те, що повний текст оскаржуваної постанови йому не надходив. Як доказ отримання оскаржуваної постанови, скаржник додає до касаційної скарги копію заяви про ознайомлення з матеріалами справи від 22.03.2021 з відміткою щодо такого ознайомлення 22.03.2021.
Колегія суддів зазначає, що на наданій скаржником заяві про ознайомлення з матеріалами справи від 22.03.2021 міститься відмітка про таке ознайомлення 22.03.2021, а не про отримання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції 22.03.2021.
Враховуючи викладене, об`єктивних обставин, що не залежали від волевиявлення заявника, та які могли б вплинути на пропуск встановленого процесуального строку на касаційне оскарження, не вбачається, а наведені скаржником підстави пропуску такого строку колегія суддів вважає неповажними.
Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
З урахуванням зазначеного, скаржнику потрібно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав.
Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Згідно з абзацом 1 пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Звідси скаржник має вказати яку саме конкретно визначену норму матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частину тощо якої статті та якого нормативно-правового акта) неправильно застосовано або порушено судами попередніх інстанцій, в чому полягає саме неправильне застосування або порушення даної норми права.
Більше того, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1) - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується скаржник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення; пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (п. 4.6. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2020 у справі №  904/3807/19).
Натомість, посилаючись у касаційній скарзі на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Мін`юстом не зазначено в чому саме полягає неправильне застосування або порушення судами попередніх інстанцій норм права, без зазначення цих норм права. Більше того, Мін`юстом наведено постанови суду касаційної інстанції, проте не зазначено який саме висновок Верховного Суду щодо застосування норми права не враховано судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги Мін`юсту без руху як такої, що оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України та подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу.
Керуючись статтями 174, 234, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 та ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.12.2020 у справі №  920/84/20 залишити без руху.
2. Встановити Північно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Суми) строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали суду касаційної інстанції.
3. Роз`яснити Північно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Суми), що у разі невиконання вимог суду касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 В.  Ю.  Уркевич

Судді:                                                                                                    Ю. Я. Чумак

                                                                                                    Є.  В.  Краснов