Справа № 459/483/19                                Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/3131/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 травня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Мікуш Ю.Р.
суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
секретар Савчук Г.В.
З участю: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Білевич Х.О., представника відповідача адвоката Поліщук О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Львові цивільну справу №459/483/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 –адвоката Сковронського Тараса Сергійовича на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, -
в с т а н о в и в:
25.02.2019 представник позивача  ОСОБА_3  звернулась до суду із даним позовом в інтересах позивача ОСОБА_1 , в якому просить зобов`язати відповідачку не чинити позивачу перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити дні та час для спілкування з дитиною та відвідування дитини за місцем його проживання. Просить визначити наступні способи участі у вихованні дитини : побачення три рази на тиждень: понеділок - з 17:00 до 19:00 год., : середа - з 17:00 до 19:00 год; субота з 16:00 год. до 18:00 год. за місцем проживання батька, спільний відпочинок: першу половину літа (червень, та з 01.07. по 15.07 - дитина проводить з батьком за місцем проживання батька, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , необмежене спілкування з дитиною - особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку. У разі, якщо святкові дні припадають на день побачення позивача з дитиною, або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком в день побачення позивача з дитиною, він має право забирати сина ОСОБА_5 з дому, дитячого садка, школи чи гуртка - особисто. Також просить зобов`язати відповідача за два дні до дня зустрічі з дитиною надати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин, по домовленості з відповідачкою про термін проживання дитини з батьком .
В обґрунтування позову послалась на те, що сторони 10.01.2015 уклали шлюб. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Позивачка з дітьми проживає окремо по АДРЕСА_2 . Відповідач проживає по АДРЕСА_1 . На підставі судового наказу від 28 вересня 2018 року з нього стягуються аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу). Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дітей. На даний час в провадженні суду перебуває справа про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Відповідач бажає брати участь у вихованні дітей та спілкуватись із ними. Останній спиртними напоями не зловживає, не палить, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до дітей, матеріально забезпечений, має у власності дві квартири, працює на шахті. Рішенням органу опіки та піклування від 26.12.2018 року відповідачу встановлений графік зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_5 двічі на тиждень: середа - з 17:00 до 19:00 год; субота з 10:00 год. до 18:00 год. Однак, відповідачка чинить перешкоди в спілкуванні батька з малолітньою дитиною і такий графік не достатній для позивача.
Оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано  ОСОБА_2  не чинити перешкоди  ОСОБА_1  у спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено  ОСОБА_1  спосіб участі у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом: зустрічі тричі на тиждень: у понеділок та середу з 17.00 год. до 19.00 год., в суботу з 11.00 год. до 17.00 год., спільний відпочинок протягом 2 тижнів у першій половині літа з 1 червня по 15 липня з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька та необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку.
В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 грн. судового збору.
Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сковронський Т.С.
В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що твердження позивача про те, що відповідач перешкоджає йому зустрічам з дитиною не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується доказами, які були надані самим позивачем, а саме фотографіями, які підтверджують факт, що позивач проводить час з сином. Також в ході розгляду справи було досліджено повідомлення закладу дошкільної освіти, згідно якого позивач забирає сина з садка, цікавиться його поведінкою та життям в колективі. Предметом даного позову є усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак надані докази свідчать про відсутність предмету спору, оскільки будь - які докази про те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною відсутні. При встановленні графіку побачень з дитиною , судом не надано оцінки висновку психолога про те, що дитина має приховану образу на батька, переживає за майбутнє брата і матері, а також не враховано позицію Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №754/9026/16 згідно з якою проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. Надаючи право на спільний відпочинок та можливість перебування дитини за місцем проживання батька, суд не врахував як це вплине на емоційний стан дитини та інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків в сукупності з тим, що дитина має приховану образу на батька. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) представником позивача адвокатом Білевич Х.О. надано Відзив на апеляційну скаргу.
У Відзиві представник позивача зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.
Відповідач по справі ОСОБА_2 надала суду відповідь на Відзив на апеляційну скаргу під заголовком «Заперечення на відзив на апеляційну скаргу» та за підписом ОСОБА_8 .
У Відповіді на Відзив зазначає, що відповідач не буде заперечувати у короткострокових, при можливості зведених до мінімуму, не частих зустрічах батька та сина ОСОБА_5 , але при умові-зустрічі з малолітнім сином мають відбуватися у присутності матері і по його особистій згоді. Зазначене буде відповідати інтересам дитини.
Заслухавши пояснення представника відповідача-адвоката Поліщук О.Л. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Білевич Х.О., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.01.2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Червоноградського МУЮ у Львівській області (а.с.8).
У сторін по справі є двоє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9,10).
Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради №245 від 26.12.2018 року про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини від 05.12.2018 року вирішено дозволити батьку ОСОБА_1 зустрічатися з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі на тиждень: середа-з 17.00 год. до 19.00 год.; субота- з 10.00 год. до 18.00 год. (а.с.11, 49).
З Довідок про склад сім`ї № 3496 та № 3499 від 15.02.2019 року відділу реєстрації Червоноградської міської ради встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом із неповнолітніми дітьми зареєстрований у квартирі по АДРЕСА_1 , відповідач зареєстрована по АДРЕСА_3 . (а.с.12,13).
Згідно копії Свідоцтва про право власності на квартиру встановлено, що квартира по АДРЕСА_3 належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності (с.19).
З досліджених судом першої інстанції Актів обстеження умов проживання встановлено, що за місцем проживання позивача у квартирі створені належні умови для виховання та розвитку дитини, є дитяча кімната, дитячі речі та іграшки. (а.с. 14).
Задовільняючи частково позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним по справі доказам, із яких встановлено, що позивач ОСОБА_1 може та повинен брати участь у вихованні дітей, особисто з ними спілкуватися, безпосередньо проводити час, знати інтереси та бажання дітей, по мірі можливості враховувати думку дітей та сприяти дітям у досягненні їхньої мети, надавати їм моральну підтримку, матеріальну допомогу та дбати про їх фізичний розвиток, сприяти здоровому способу життя.
За приписами ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Рівність прав батьків щодо дитини закріплена у нормі ст.141 Сімейного кодексу України (далі СК), де прописано, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ч.2,3 ст.157 СК той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
За змістом ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дітей.
За приписами пунктів 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Із доводів апеляційної скарги, із відповіді на Відзив на апеляційну скаргу під заголовком «Заперечення на відзив» відповідач ОСОБА_2 , ніби то, розуміє, що у вихованні дітей повинні брати участь обоє батьків, знає, що позивач має всі матеріальні умови та спроможний проводити час із дітьми, однак в кінцевому результаті все зводить до того, що 18.02.2019 року під час спілкування психолога із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , психологом виявлено, що дитина має приховану образу на батька, переживає за майбутнє матері і брата (а.с. 74), а тому, вважає, що зустрічі повинні проводитися у її присутності. Однак, відповідачем не враховано, що дітям не може бути вседозволеність, у їх поведінці, бажаннях повинен бути розумний підхід із врахуванням можливостей батьків і потреб дитини, однак, навіть, відмова у чомусь чи, просто, заперечення повинні бути переконливими для дитини, роз`яснені без підвищення голосу та без застосування сили.
Суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апелянта в цій частині, оскільки сину ОСОБА_5 виповнилося шість рочків. Дитина добре знає, що в нього є мама і тато, до недавна дитина проживала у повноцінній сім`ї, може висловити свою думку з приводу відношення батьків до нього, а тому тільки при вільному спілкуванні сина та батька, їх взаємопсихологічному зв`язку буде налагоджений контакт. В протилежному випадку, при скаргах дитини на поведінку батька, орган опіки та піклування вправі переглянути питання участі батька у вихованні дитини на комісії з питань захисту прав дитини.
Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09).
Враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 –адвоката Сковронського Тараса Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тесту постанови в порядку, визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий:                                                 Ю.Р.Мікуш
Судді:                                         Т.І.Приколота
                                                        Р.В.Савуляк