У х в а л а  
 
04 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 339/217/18
провадження № 61-8560 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 
2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги з постачання газу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут», третя особа - управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання заборгованості за спожитий газ незаконною, необґрунтованою та не доведеною у встановленому законом порядку, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,
 
В с т а н о в и в:
 
У червні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» (далі - ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут») звернулося до Долинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги з постачання газу в розмірі 40 330,90 грн.
 
У липні 2018 року  ОСОБА_2 звернулася до Долинського районного суду Івано-Франківської області із зустрічним позовом до ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут», третя особа - управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання заборгованості за спожитий газ у розмірі 40 330,90 грн незаконною, необґрунтованою та не доведеною у встановленому законом порядку, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди в розмірі 180 000,00 грн.
 
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області 
від 17 грудня 2020 року позов ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут» 
40 330,90 грн заборгованості за спожитий природний газ за період 
з 01 липня 2015 року по 24 травня 2017 року; в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТзОВ «Івано-Франківськгаз збут», третя особа - управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання заборгованості за спожитий газ незаконною, необґрунтованою та не доведеною у встановленому законом порядку, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди, відмовлено за безпідставністю позовних вимог.
 
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 
2020 року - без зміни.
 
19 травня 2021 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , який не брав участі у розгляді справи, просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року, посилаючись на те, що оскаржуваними судовими рішеннями вирішено питання про його права та обов`язки. Судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Відповідно до частини четвертої статті 389 ЦПК України особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
 
Відповідно до частини другої статті 17 ЦПК України не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.
 
Зі змісту вказаної норми вбачається, що за загальним правилом право особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, на касаційне оскарження судового рішення виникає лише після розгляду судом апеляційної інстанції її апеляційної скарги на вказане судове рішення.
 
Як виняток, допускається оскарження постанови апеляційного суду у касаційному порядку, якщо безпосередньо судом апеляційної інстанції ухвалено судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, особи, яка не брала участі у справі.
 
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цієї особи.
 
З огляду на те, що судом першої інстанції розглянуто спір по суті, а безпосередньо судом апеляційної інстанції, яким залишено без змін рішення суду першої інстанції, питання про права та обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, право на звернення до суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення могло виникнути у ОСОБА_1 лише після оскарження ним рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області 
від 17 грудня 2020 року в апеляційному порядку. 
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Враховуючи указане вище та ту обставину, що ОСОБА_1 не скористався правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, звернення до суду касаційної інстанції є передчасним, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 
2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,
 
У х в а л и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 21 квітня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за надані послуги з постачання газу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз збут», третя особа - управління праці та соціального захисту населення Болехівської міської ради Івано-Франківської області, про визнання заборгованості за спожитий газ незаконною, необґрунтованою та не доведеною у встановленому законом порядку, визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          В. М. Ігнатенко

                                                                                                                      С. О. Карпенко

                                                                                                                      В. А. Стрільчук