ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 травня 2021 року           справа №360/4873/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Гайдара А.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 360/4873/20 (головуючий І інстанції Є.О. Кисельова) за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                          ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі – відповідач, УПФУ), в якому просив: 
- визнати протиправними дії Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови у розрахунку пенсії за нормами статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 № 345-VI та відповідно до заяви від 19.11.2020;
- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганські області починаючи з 01.12.2020 проводити розрахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижної шахтарської праці” від 02.09.2008 № 345-VI у розмірі 80 відсотків заробітної платі (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове держави пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, як особі, яка відпрацювала на підземних робота не менш як 15 років, зарахувавши до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсі на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці” періоди роботи: на шахтоуправлінні “Ровеньківське” 25.02.1991   по 31.12.1998 на посадах електрослюсаря підземного та гірника очисного вибою підземного; на відокремленому підрозділі “Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного устаткування” державного підприємства “Ровенькиантрацит” з 29.11.2005 по 17.08.2008 на посадах підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею та підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею; на відокремленому підрозділі “Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного устаткування” державного підприємства “Ровенькиантрацит” з 23.12.2008 по 31.12.2013 на посаді підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею; на відокремленому підрозділі “Управління “Спецшахтомонтаж” ТОВ “ДТЕК Свердловантрацит” з 01.01.2014 по 24.12.2016 на посаді підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправними дії Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за нормами статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 № 345-VІ відповідно до заяви від 19.11.2020; зобов`язав Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.12.2020 відповідно до заяви від 19.11.2020 та статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 № 345-VІ у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, як особі, яка відпрацювала на підземних роботах не менш як 15 років, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії по списку 1 періоди роботи: з 25.02.1991 по 31.12.1998; з 29.11.2005 по 17.08.2008; з 23.12.2008 по 31.12.2013; з 01.01.2014 по 24.12.2016; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. 
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зарахування до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії по списку 1 періоди роботи: з 25.02.1991 по 31.12.1998; з 29.11.2005 по 17.08.2008; з 23.12.2008 по 31.12.2013; з 01.01.2014 по 24.12.2016, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, зарахувавши до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсі на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці” періоди роботи: на шахтоуправлінні “Ровеньківське” 25.02.1991   по 31.12.1998 на посадах електрослюсаря підземного та гірника очисного вибою підземного; на відокремленому підрозділі “Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного устаткування” державного підприємства “Ровенькиантрацит” з 29.11.2005 по 17.08.2008 на посадах підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею та підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею; на відокремленому підрозділі “Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного устаткування” державного підприємства “Ровенькиантрацит” з 23.12.2008 по 31.12.2013 на посаді підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею; на відокремленому підрозділі “Управління “Спецшахтомонтаж” ТОВ “ДТЕК Свердловантрацит” з 01.01.2014 по 24.12.2016 на посаді підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем при призначенні пенсії до стажу по списку 1 враховано спірні періоди, проте, зазначені періоди не були зараховані  до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсі на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці”. Отже, суд першої інстанції задовольняючи позов та обираючи спосіб захисту порушеного права помилково зобов`язав зарахувати спірні період до стажу по списку 1. Пільговий стаж позивача підтверджується записами у трудовій книжці, інформацією в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідками підприємств. 
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить відповідна довідка від 28.09.2020 № 930-5000311017 (арк.спр.36-40,41,42).
Згідно протоколу від 29.09.2020 Білокуракинським ОУФПУ Луганської області було призначено позивачу пенсію за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 10.03.2020 у розмірі 8136,76 грн. Повний страховий стаж складає 40 років 5 місяців 24 дні, у тому числі: страховий стаж до 01.01.2004 – 14 років 3 місяці 24 дні; страховий стаж після 01.01.2004 – 12 років 2 місяці 0 днів; додаткові роки за списком № 1 – 14 років 0 місяців 0 днів; робота за списком № 1 – 14 років 10 місяців 19 днів (арк.спр.104-105).
Відповідно до розрахунку стажу до протоколу, відповідачем при призначені за інформацією в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування до стажу по списку 1 враховано періоди роботи позивача: з 01.01.1999 по 08.05.1999 на шахтоуправлінні “Ровеньківське” на посаді гірника очисного вибою підземного; з 19.02.2001 по 12.09.2004 на шахтоуправлінні “Ровеньківське” на посаді гірника очисного вибою підземного; з 27.09.2004 по 26.07.2005 на шахті №91 «Київська» на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем під землею; з 08.08.2005 по 11.11.2005 на шахтоуправлінні “Ровеньківське” на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем під землею; з 29.11.2005 по 17.08.2008 на відокремленому підрозділі “Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного устаткування” державного підприємства “Ровенькиантрацит” на посадах підземного електрослюсаря з повним робочим днем під землею та підземного гірничомонтажника з повним робочим днем під землею; з 23.12.2008 по 31.12.2013 на відокремленому підрозділі “Управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного устаткування” державного підприємства “Ровенькиантрацит” на посаді підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею; з 01.01.2014 по 24.12.2016 на відокремленому підрозділі “Управління “Спецшахтомонтаж” ТОВ “ДТЕК Свердловантрацит” на посаді підземного гірничо монтажника з повним робочим днем під землею.
20.11.2020 позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою довільної форми, відповідно до якої просив провести з 01.12.2020 перерахунок пенсії за нормами Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з якої обчислюється пенсія, як особі, яка відпрацювала на підземних роботах не менше 15 років із зарахуванням до стажу роботи за списком № 1 певних періодів роботи (арк.спр.148).
Білокуракинське ОУПФУ Луганської області листом від 30.11.2020 № 55-77/М-01/8-1237/20 було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії, оскільки підприємство, що видавало довідки, що уточнюють особливий характер роботи розташовані та зареєстровані на території, яка не підконтрольна українській владі, врахувати їх при перерахунку пенсії неможливо у зв`язку з їх недійсністю на території України. Спірні періоди можуть бути враховані до стажу роботи за Законом України “Про підвищення престижності шахтарської праці” за умови підтвердження відповідними документами повної зайнятості протягом робочого дня на підземних роботах, пов`язаним з видобуванням корисних копалин (арк.спр.69-72).
Відповідно до матеріалів справи, рішення мотивовано тим, що відповідачем не зараховано до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсі на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці” періодами роботи позивача: 25.02.1991-31.12.1998; 29.11.2005-17.08.2008; 23.12.2008-31.12.2013; 01.01.2014-24.12.2016. 
Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 25.06.1988, позивач:  25.02.1991 прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду, пр. 60-к від 25.02.1991 (запис № 7); 09.04.1997 за результатами проведення атестації робочих місць підтверджено право переходу на пенсію по списку № 1, наказ № 748 від 04.09.1997, запис № 11;  29.11.2005 прийнятий підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 272-к від 28.11.2005, запис № 24;  17.8.2008 звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України , наказ № 255к від 18.08.2008, запис № 29;  23.12.2008 прийнятий підземним підземним гірномонтажником 5 розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 35к від 22.12.2008, запис № 30;  25.06.2010 за результатами атестації робочих місць підтверджено право переходу на пенсію на пільгових умовах за списком № 1, наказ № 156 від 25.06.2010, запис № 31;  03.01.2012 за результатами атестації робочих місць підтверджено право переходу на пенсію на пільгових умовах за списком № 1, наказ № 2 від 03.01.2012, запис № 35;  31.12.2013 звільнений за власним бажанням відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України, наказ № 443-к від 31.12.2013, запис № 36;  01.01.2014 прийнятий за переводом підземним гірномонтажником 5 розряду з повним робочим днем під землею, наказ № 2/к від 02.01.2014, запис № 37;  01.01.2014 підтверджено право на пенсію за віком по списку № 1, наказ № 1 від 03.01.2012; 24.12.2016 звільнений відповідно ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, запис № 72/к від 23.12.2016, запис № 39. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно  із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено  право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частина 3 статті 4 Закону №  1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, який набрав чинність 16.09.2008, в редакції на час звернення позивача з заявою, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
За положенням частини  1 та 2 статті 10 зазначеного Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування. Дія частини першої статті 7 і статті 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Статтею 8 цього Закону в редакції на час звернення позивача з заявою визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV в редакції на час звернення позивача з заявою, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»  поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини 2 цієї статті.
Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків
Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, зайняття повний робочий день на підземних роботах за Списком № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року.
Професія (посада) позивача, за якою він працював у спірні періоди, відноситься до Списку № 1 чинному на період роботи позивача, що не заперечується відповідачем. 
Крім того, як свідчать матеріали справи спірні періоди зараховані відповідачем до Списку № 1.
Відповідно спірні періоди повинні враховуватися згідно статті 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Рішення відповідача мотивоване відсутністю даних про зайнятість повний робочий день в шкідливих умовах праці на підземних роботах, а надані позивачем довідки видані підприємством, яке знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, а тому, вони є недійсними та не можуть прийматися до уваги.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. 
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у  тих   випадках,   коли  в  трудовій  книжці  відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових  умовах  або за вислугу  років,  установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження   спеціального   трудового   стажу   приймаються уточнюючі   довідки   підприємств,  установ,  організацій  або  їх правонаступників  (додаток  N  5)
У довідці має бути вказано:  періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;  професія або посада;  характер виконуваної роботи; розділ,  підрозділ,  пункт,  найменування  списків  або їх номери, куди  включається  цей  період  роботи; первинні документи за час   виконання  роботи,  на  підставі  яких  видана  зазначена довідка. 
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, зазначеним Порядком передбачено у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою. 
Суд першої інстанції досліджуючи матеріали справи встановив, що записи у трудовій книжці проведено у відповідності та з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29.07.1993 № 58, а також місять всю необхідну інформацію про характер виконуваною позивачем роботи та відомості щодо проведення атестацій робочих місць. 
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним та допустимим доказом, а саме трудовою книжкою ОСОБА_1 підтверджується, що він має право на включення спірних періодів роботи до страхового стажу, який дає право на призначення/перерахунок пенсії на пільгових умовах за списком № 1. Відповідачем при вирішенні питання щодо перерахунку пенсії за заявою від 20.11.2020 протиправно не зараховано до страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії на пільгових умовах періодів його роботи: 25.02.1991-31.12.1998; 29.11.2005-17.08.2008; 23.12.2008-31.12.2013; 01.01.2014-24.12.2016, внаслідок чого неправильно обчислено розмір страхового (пільгового) стажу, необхідного для перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Рішення суду першої інстанції в зазначеній частині не оскаржується в межах зазначеного апеляційного розгляду.
Отже, трудова книжка позивача містить записи про роботу позивача повний робочий день на підземних роботах.
Таки чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу, зокрема Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (далі – Порядок № 22-1) та Порядком № 637, які підтверджують  зайняття позивача повний робочий день на зазначених роботах за Списком № 1 у спірні періоди.
Посилання відповідача на те, що підприємство знаходиться на непідконтрольній території, як підставу неможливості підтвердження пільгового стажу, суд не може прийняти, оскільки за вимогами чинного законодавства, зазначене не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці та іншими документами. 
Вищезазначені обставини спростовують доводи відповідача на те, що позивачем не було надано необхідних документів що підтверджуються пільговий період роботи. 
Враховуючи, що статтю 1 Закону України  «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, відповідач безпідставно спірні періоди роботи позивача зарахував до Списку № 1 та не зарахував до стажу роботи, який дає право на врахування цього стажу при перерахунку його пенсії відповідно статей 1, 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з дня його звернення до відповідача з заявою про перерахунку пенсії. Суд наголошує, що вказані дії відповідача не відповідають положення законодавства та не передбачені жодним нормативним актом.
Отже, стаж роботи позивача за Списком №1 з повним робочим днем під землею складає більше 15 років та відповідно дає право позивачу на перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Разом з цим, суд першої інстанції обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання зарахування до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії по списку 1 спірні періоди роботи, не врахував, що спірний стаж при призначенні пенсії був зарахований за Списком №1.
Позивач звернувся з заявою до відповідача з питання перерахунку пенсії згідно Закону № 345-VI.
Відповідач відмовляючи в задоволені заяви не зарахував спірний стажу роботи позивача саме до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсі на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачем неправомірно відмовлено у зарахуванні спірних періодів роботи позивача саме до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсі на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці”. 
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою  статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Суд зазначає, що засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Афанасьєв проти України” від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Дана правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі № 21-1465а15 від 16 вересня 2015 року.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зарахування спірних періодів до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії по списку 1, на їх зарахування до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсі на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці”.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції – змінити. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328   Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 360/4873/20 – задовольнити. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 360/4873/20 – змінити. 
Змінити абзац 3 резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 360/4873/20 слова «зарахувавши до стажу роботи, що дає право на обчислення пенсії по списку 1 періоди роботи» замінити словами «зарахувавши до стажу роботи на підземних роботах, який дає право на пенсію на підставі ст. 8 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI “Про підвищення престижності шахтарської праці”».
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 р. у справі № 360/4873/20 - залишити без змін.
Стягнути з Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (за рахунок бюджетних асигнувань) (ЄДРПОУ 41246789) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 26 травня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   А.В. Гайдар 

                                                                                                            Г.М. Міронова