ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/11462/20 пров. № А/857/7783/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 380/11462/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції –Кравців О.Р.,
час ухвалення рішення – 26.02.2021 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – 26.02.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, просить суд визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №212788 від 10.11.2020, складену в.о. начальника Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Андрієм Крілем.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова прийнята в порушення Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті від 08.11.2006 №1567 та Закону України “Про автомобільний транспорт”, а тому є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач вказав, що 14.09.2020 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області на автодорозі Київ-Чоп 434км було зупинено та здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки RENAULT, модель PREMIUM 420, реєстраційний номер тягача НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , напівпричіпу-платформа-E марки SCHMITZ, модель SCF 24T, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власник ОСОБА_2 , яким керував водій ОСОБА_3 . Встановлено перевищення транспортним засобом нормативних параметрів на строєну вісь, а саме: вага на строєну вісь становила 24,57 тонн, при допустимих 22,00 тонн. За наслідками перевищення транспортним засобом нормативних параметрів на строєну вісь складено довідку №0016799 від 14.09.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, акт №039042 від 14.09.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.09.2020 №227951. 10.11.2020 в.о. начальника Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Андрієм Кріль було винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №212788 від 10.11.2020, якою постановлено стягнути з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн. Позивач звернув увагу суду на те, що в Акті про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.09.2020 №227951 та в оскаржуваній Постанові зазначено один транспортний засіб – марки RENAULT, модель PREMIUM 420, реєстраційний номер тягача НОМЕР_1 . Тобто, перевантаження було лише в тягача і зважували лише його. Крім того, напівпричіп-платформа-E марки SCHMITZ, модель SCF 24T, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить іншій особі – ОСОБА_2 . Також в Акті №039042 від 14.09.2020 не написано номер сертифіката та останньої дати перевірки ваги, тобто справність ваги. Враховуючи викладене, позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю.
10.02.2021 за вх. №8930 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT, модель PREMIUM 420, реєстраційний номер тягача НОМЕР_1 , 14.09.2020 було встановлено, що навантаження та строєну вісь становило 24,570 т при нормативно допустимому 22 т, загальна вага транспортного засобу склала 38,550 т при допустимих 40 т. Про результати зважування свідчить талон про зважування 14.09.2020, який формується і видається автоматично, що унеможливлює втручання особи в результати зважування. Зважування проводилось приладом автоматичним для зважування дорожніх транспортних засобів в русі та вимірювання навантаження на вісь “Ваги автомобільні для зважування в русі ВА-20 К-023 №013”, виробник Фірма “Мелопт”. Ваги пройшли у встановленому законом порядку повірку 04.07.2020, що підтверджується відповідним свідоцтвом №127 від 13.10.2009. Зважування проводилось на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп 434 км, де розміщена площадка для проведення габаритно-вагового контролю, яка відповідає Розділу ІІ. Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №255 від 28.07.2016. Як свідчить помітка на акті проведення перевірки №227951 від 14.09.2020, 03.11.2020 позивач прибув на розгляд до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, де клопотав про перенесення розгляду на 10.11.2020. 10.11.2020 позивач на розгляд не прибув, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду. Згідно із п.27 Порядку №1567, у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. Заява з зауваженнями позивача була отримана та взята до уваги при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в результаті якого, у зв`язку з порушенням вимог ст.48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, було винесено Постанову про застосування до ФОП “ ОСОБА_1 ” адміністративного-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити задоволенні позовних вимог повністю.
19.02.2021 за вх. №11293 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача. Позивач вказав, що у довідці №0016799 від 14.09.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та в акті №039042 від 14.09.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів не вказано, на якій саме вазі було здійснене зважування авто НОМЕР_1 та причіпа НОМЕР_2 , як і не вказано типу, марки, номера ваги та виробника. Позивач просив позовні вимоги задовольнити повністю.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 380/11462/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, мотиви викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.
Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 380/11462/20 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в ході проведення посадовими особами Укртрансбезпеки зважування 14.09.2020 транспортного засобу марки RENAULT, реєстраційний номер тягача НОМЕР_1 , було встановлено, що фактичне навантаження на строєну вісь становить 24,570 т, при нормативно допустимому - 22 т.
Зазначені обставини встановлено відповідачем та зафіксовано у відповідних документах (довідка №0016799 від 14.09.2020, квитанція зважування від 14.09.2020, акт №039042 від 14.09.2020, акт проведення перевірки від 14.09.2020 №227951).
Загальна маса транспортного засобу не перевищує нормативно допустиму (вага склала 38,550 т при нормативно допустимій масі - 40 т), однак позивачем допущено інше порушення, а саме осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00грн. згідно з постановою від 10.11.2020 №212788.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності 12.03.1997, ІПН НОМЕР_3 , вид діяльності: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний).
Згідно з актом про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.09.2020 №227951, здійснював перевезення вантажу транспортним засобом марки RENAULT, реєстраційний номер тягача НОМЕР_1 .
14.09.2020 у пункті габаритно-вагового контролю на 434 км автомобільної дороги М-06 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки RENAULT, реєстраційний номер тягача НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .
Під час зважування було встановлено фактичне навантаження на строєну вісь 24,570 т, при нормативно допустимій 22 т, загальна вага транспортного засобу склала 38,550 т, при допустимих 40 т, що підтверджується талоном зважування від 14.09.2020.
За результатами проведеної перевірки посадовими особами складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 14.09.2020 №227951, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №039042 від 14.09.2020 та Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №39042 від 14.09.2020 на суму 197,64 євро.
За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 10.11.2020 відповідачем винесено постанову № 212788 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн. за порушення вимог статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за яке передбачено абзацом 15 ч. 1 ст. 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”.
Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони. Відповідно до п.16 цієї Постанови перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.
Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30. Згідно п. 3 цих Правил транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
При цьому, п. 4 Правил затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.
Відповідно до пп. 4 п.2 вказаного Порядку габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.
Згідно абз. 1 п. 28 Порядку № 879 Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.
Відповідно до п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою.
Відповідно до п. 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.
Згідно п. 311 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.
Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Отже, нормами чинного законодавства встановлені вимоги щодо здійснення перевезень вантажу великоваговими та великогабаритними транспортними засобами на автомобільних дорогах загального користування та передбачена плата за проїзд таким транспортом за встановленими ставками.
Так, зокрема, обов`язковою умовою під час здійснення відповідних перевезень є дотримання перевізником вагових та габаритних параметрів відповідного транспортного засобу. У разі перевезення вантажу з перевищенням відповідних вагових та (або) габаритних параметрів з перевізника справляється плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 05.04.2001 з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III), автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Абзацом 15 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу – штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В ході проведення посадовими особами Укртрансбезпеки зважування 14.09.2020 транспортного засобу марки RENAULT, реєстраційний номер тягача НОМЕР_1 , було встановлено, що фактичне навантаження на строєну вісь становить 24,570 т, при нормативно допустимому - 22 т.
Зазначені обставини встановлено відповідачем та зафіксовано у відповідних документах (довідка №0016799 від 14.09.2020, квитанція зважування від 14.09.2020, акт №039042 від 14.09.2020, акт проведення перевірки від 14.09.2020 №227951).
Загальна маса транспортного засобу не перевищує нормативно допустиму (вага склала 38,550 т при нормативно допустимій масі - 40 т), однак позивачем допущено інше порушення, а саме осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Відтак, відповідач правомірно застосував до позивача адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00грн. згідно з постановою від 10.11.2020 №212788.
Таким чином, відповідач приймаючи постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №212788 від 10.11.2020 року, діяв у межах наданих йому повноважень та у спосіб, передбачений законом.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги належним чином необґрунтовані, непідтверджені наявними матеріалами справи та не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 380/11462/20 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 19.05.2021 року