Справа № 140/2111/19
Провадження № 22-ц/801/1165/2021
Категорія: 32
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року	Справа № 140/2111/19	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О.С. (суддя – доповідач),
суддів Берегового О. Ю.,  Ковальчука О. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колосок» про розірвання договору оренди нежитлових приміщень та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області у складі судді Ковчежнюка В. М. від 12 квітня 2021 року, –
в с т а н о в и в:

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом, за яким з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колосок» (далі – СТОВ «Колосок») на його користь:
-823150 грн 13 к. боргу зі сплати орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень № 04/03-16 від 04 березня 2016 року;
-1012544 грн 68 к. боргу зі сплати орендної плати за договором оренди нежитлових приміщень № 01/01-18 від 01 січня 2018 року;
-992 грн 00 к. неустойки.
На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він на підставі договору купівлі-продажу від 20 січня 2016 року набув у власність майновий комплекс, що складається з: санпропускника, Б, Б 1, б, б1, площею 548,1 кв. м, пташника П, п, п1, площею 1133,7 кв. м, пташника С, с, с1, с2, площею 1156,0 кв. м, загальною площею – 2837,8 кв. м, розташованого в АДРЕСА_1 .
04 березня 2016 року він уклав зі СТОВ «Колосок» договір оренди приміщень цього майнового комплексу № 04/03-16 строком до 31 грудня 2017 року, а 01 січня 2018 року – договір оренди № 01/01-18 строком до 31 грудня 2018 року. Орендар своєчасно орендну плату не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість за договорами у зазначеному розмірі.
12 квітня 2021 року СТОВ «Колосок» звернулося з клопотанням про зупинення провадження в цій справі, вказуючи, що в Тульчинському районному суді Вінницької області на розгляді перебуває цивільна справа № 930/2974/19 за позовом СТОВ «Колосок» до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Немирівське» (далі – СТОВ «Немирівське»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О. О., про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20 січня 2016 року, за яким ОСОБА_1 набув у власність зазначене нерухоме майно. 
Вказувало, що у справі № 930/2974/19 підставою позову є те, що СТОВ «Колосок» придбало майновий комплекс у СТОВ «Немирівське» на підставі договору купівлі-продажу від 19 лютого 2015 року. Договір купівлі-продажу від 20 січня 2016 року між СТОВ «Немирівське» та ОСОБА_1 був укладений в результаті зловмисної домовленості генерального директора СТОВ «Колосок» ОСОБА_2 та виконавчого директора цього підприємства Петрунчака А. Г. задля незаконно виведення грошових коштів підприємства у розпорядження ОСОБА_1 . 
Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року клопотання задоволено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для законного вирішення справи за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Колосок» про розірвання договору оренди нежитлових приміщень та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати об`єктивно є необхідним використання фактів, що будуть встановлені рішенням в цивільній справі № 930/2974/19 за позовом СТОВ «Колосок» до ОСОБА_1 , СТОВ «Немирівське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О. О., про визнання договору купівлі-продажу недійсним, що розглядається в Тульчинському районному суді Вінницької області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що зупинення провадження є затягування розгляду справи. Суд не проаналізував предмет та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання договору купівлі-продажу нежитлових приміщень недійсним виключає можливість на підставі наявних доказів про існування заборгованості по сплаті орендної плати за договором оренди, стягнення з СТОВ «Колосок» цієї заборгованості. 
СТОВ «Колосок» подало відзив на апеляційну скаргу, за яким просило залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до встановлених обставин справи. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частинами першою – третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом спору у цій справ є стягнення заборгованості, що виникла у СТОВ «Колосок» перед ОСОБА_1 за користування майновим комплексом, що складається з: санпропускника, Б, Б 1, б, б1, площею 548,1 кв. м, пташника П, п, п1, площею 1133,7 кв. м, пташника С, с, с1, с2, площею 1156,0 кв. м, загальною площею – 2837,8 кв. м, розташованого в АДРЕСА_1 , на підставі договорів оренди № 04/03-16 від 04 березня 2016 року та № 01/01-18 від 01 січня 2018 року.
Предметом спору у справі № 930/2974/19 за позовом СТОВ «Колосок» до ОСОБА_1 , СТОВ «Немирівське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О. О., є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20 січня 2016 року, за яким ОСОБА_1 набув у власність зазначене нерухоме майно, а підставою цього позову – зловмисна домовленість посадових осіб СТОВ «Колосок», які замість того аби здійснити реєстрацію зазначеного нерухомого майна за товариством на підставі договору його купівлі-продажу, укладеного 19 лютого 2015 року між СТОВ «Немирівське» та СТОВ «Колосок», організували укладення 20 січня 2016 року нового договору купівлі-продажу цього ж майнового комплексу, за яким покупцем виступив ОСОБА_1 (виконавчий директор СТОВ «Колосок»). Саме внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_1 та генерального директора товариства ОСОБА_2 у подальшому були укладені договори оренди цього майна з метою виведення коштів СТОВ «Колосок» у власність ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 6 частин першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт п`ятий статті 253 ЦПК України). 
Згідно з частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Отже, визнання недійсним договору купівлі-продажу, за яким ОСОБА_1 набув у власність зазначений майновий комплекс унеможливлює задоволення його позову про стягнення заборгованості за договорами оренди цього нерухомого майна, а томк суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про неможливість розгляду цієї справи до вирішення Тульчинським районним судом Вінницької області справи № 930/2974/19 за позовом СТОВ «Колосок» до ОСОБА_1 , СТОВ «Немирівське», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Куранова О. О., про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20 січня 2016 року.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни ухвали суду.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, –
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

       Головуючий                                                        О. С. Панасюк

       Судді:                                                                 О. Ю. Береговий        

                                                                               О. В. Ковальчук